ביאור:בבלי זבחים דף עט
הבהרה: | ||
---|---|---|
|
זרעים:
ברכות
מועד:
שבת
עירובין
פסחים
יומא
סוכה
ביצה
ראש השנה
תענית
מגילה
מועד קטן
חגיגה
נשים:
יבמות
כתובות
נדרים
נזיר
סוטה
גיטין
קידושין
נזיקין:
בבא קמא
בבא מציעא
בבא בתרא
סנהדרין
מכות
שבועות
ע"ז
הוריות
קדשים:
זבחים
מנחות
חולין
בכורות
ערכין
תמורה
כריתות
מעילה
תמיד
טהרות:
נידה
מסכת זבחים:
ב
ג
ד
ה
ו
ז
ח
ט
י
יא
יב
יג
יד
טו
טז
יז
יח
יט
כ
כא
כב
כג
כד
כה
כו
כז
כח
כט
ל
לא
לב
לג
לד
לה
לו
לז
לח
לט
מ
מא
מב
מג
מד
מה
מו
מז
מח
מט
נ
נא
נב
נג
נד
נה
נו
נז
נח
נט
ס
סא
סב
סג
סד
סה
סו
סז
סח
סט
ע
עא
עב
עג
עד
עה
עו
עז
עח
עט
פ
פא
פב
פג
פד
פה
פו
פז
פח
פט
צ
צא
צב
צג
צד
צה
צו
צז
צח
צט
ק
קא
קב
קג
קד
קה
קו
קז
קח
קט
קי
קיא
קיב
קיג
קיד
קטו
קטז
קיז
קיח
קיט
קכ • הדף במהדורה הרגילה
עמוד א (דלג לעמוד ב)
אודות הגמרא המבוארת באדיבות "גמרא נוחה"
|
הא דידיה הא דרביה [1], דתניא [תוספתא קרבנות פ"ח מ"ו]: רבי יהודה אומר משום רבן גמליאל: אין דם מבטל דם [2], אין רוק [3] מבטל רוק [4], ואין מי רגלים [5] מבטלין מי רגלים [6].
רבא אמר: [7] - בדלי שתוכו טהור וגבו טמא עסקינן [8], דמדינא סגי להו [9] בכל דהו [10], ורבנן הוא דגזרו בהו [11], [12] דילמא חייס עלייהו [13] ולא מבטיל ליה [14], וכיון דאיכא ריבויא - לא צריך [15].
אמר רבא: אמור רבנן בטעמא, ואמור רבנן ברובא, ואמור רבנן בחזותא:
מין בשאינו מינו – בטעמא;
מין במינו – ברובא;
היכא דאיכא חזותא [16] – במראה [17];
[18] ופליגא דרבי אלעזר, דאמר רבי אלעזר: כשם שאין מצות מבטלות זו את זו [19] - כך אין איסורין מבטלין זו את זו.
מאן שמעת ליה דאמר 'אין מצות מבטלות זו את זו'?
הלל היא, דתניא: 'אמרו עליו על הלל הזקן שהיה כורכן בבת אחת ואוכלן [20], משום שנאמר (במדבר ט יא) [בחדש השני בארבעה עשר יום בין הערבים יעשו אתו] על מצות ומרורים יאכלוהו.
תנו רבנן [תופסתא טהרות פ"ה מ"ג]: חרסן של זב וזבה [21]: פעם ראשון ושני [22] טמא [23], שלישי [24] - טהור [25]; במה דברים אמורים? שנתן לתוכו מים, אבל לא נתן לתוכו מים [26] - אפילו עשירי טמא [27]; רבי אליעזר בן יעקב אומר: שלישי - אף על פי שלא נתן לתוכו מים – טהור [28] מאן שמעת ליה דאמר מין במינו לא בטיל? - רבי יהודה! [29] –
ורמינהו [טהרות פ"ד מ"ו]: פשתן שטוואתו נדה - מסיטו טהור [30] ואם היה לח - מסיטו טמא [31] משום משקה פיה; רבי יהודה אומר: אף הרוטבו במים טמא משום 'משקה פיה [32]' - ואפילו טובא [33]!?
אמר רב פפא: שאני רוק, דקריר [34].
תוספות ד"ה רבי אליעזר בן יעקב אומר כו'. מכאן ראייה לר"ת דמין במינו בטיל* דקיימא לן: משנת רבי אליעזר בן יעקב קב ונקי.
- שטמ"ק אות יח: בטיל ברובא דאורייתא דקאמר הכא שלישי אף על פי שלא נתן לתוכו מים טהור
נתערב בדם הפסולין - ישפך לאמה [רבי אליעזר מכשיר. אם לא נמלך ונתן – כשר]:
במאי קמיפלגי?
אמר רב זביד: בגוזרין גזירה במקדש [35] קא מיפלגי: דמר [36] סבר: גוזרין [37], ומר [38] סבר: לא גוזרין [39].
רב פפא אמר: דכולי עלמא גוזרין [40], [41] והכא - בדם התמצית מצוי לרבות על דם הנפש קא מיפלגי: מר [42] סבר שכיח [43], ומר סבר לא שכיח [44].
בשלמא לרב פפא [45] - היינו דקתני נתערב בדם הפסולין ישפך לאמה, בדם התמצית ישפך לאמה [46], אלא לרב זביד ליערבינהו וליתנינהו [47]!?
קשיא.
משנה:
דם תמימים בדם בעלי מומין [48] - ישפך לאמה [49];
כוס בכוסות [50]: רבי אליעזר אומר: אם קרב כוס אחד - יקרבו כל הכוסות; וחכמים אומרים: אפילו קרבו כולן חוץ מאחד מהן - ישפך לאמה.
[51] הניתנין למטה [52] שנתערבו בניתנין למעלה [53]: רבי אליעזר אומר: יתן למעלה [54], ורואה אני את התחתונים מלמעלן כאילו הם מים, ויחזור ויתן למטה [55];
הערות
עריכה- ^ הא דתנן לעיל רואין אותו כאילו הוא יין אדום - דרביה הוא, דמחמיר בביטול כי היכי דמחמיר במין ומינו ואמר 'לא בטיל כלל'; ומין בשאינו מינו נמי, דאית ליה דבטל, וקיימא ליה 'כל זמן שמראה המועט ניכר ברוב - לא בטיל' - מחמיר נמי, ואמר: דהיכא דמראיהן שוין, כגון יין לבן במים - דרואין אותו כאילו אדום, ולא סגיא ליה ברובא
- ^ אצל זריקה ואצל כיסוי
- ^ הטהור
- ^ הזב
- ^ טהורים
- ^ של זב, ומטמא, ואף על פי שרבות הטהורות על הטמאות בכלי
- ^ לעולם חד תנא היא, וכרביה סבירא ליה, והא דקאמר 'ברובא סגי'
- ^ כגון שנטמא גבו בטומאת משקין, דרבנן - דקיימא לן (כלים פ"כה מ"ו, נדה דף ז:) תוכו אוגנו אוזניו וידיו טהורין
- ^ בכניסת מים לתוכו
- ^ שתעלה טבילה לשפתו, דהא תוכו אין צריך טבילה
- ^ שיטבלנו יפה
- ^ דאי אמרת דסגי ליה בטבילת גבו -
- ^ על מי החטאת שלא יתערבו מי המקוה לתוכו - ויפסלו
- ^ לשפת הכלי - לפיכך גזרו עליו להטבילו ולפוסלו
- ^ דהא טבילת תוכו - חומרא בעלמא הוא
- ^ מילי דלא תלי בטעמא אלא בחזותא, כגון לענין טבילת מקוה
- ^ בחזותא
- ^ הא דריש לקיש דאמר איסורין מבטלין זה את זה -
- ^ כדאמרן לקמן
- ^ ולא אתי טעם מרור ומבטל ליה לטעם מצה
- ^ עביט של מי רגלים, ונשבר, וחרסיו בלעו ממי רגלים הזבים, והן מטמאין במשא [ולא במגע]: שאף על פי שנבלעו – טמאים, כדתנן במסכת כלים (פ"ט מ"ה); ומייתי לה בגמרא דנדה 'חרסן שבלעו משקין טמאין ונפלו לאויר תנור - התנור טמא, שסוף משקה לצאת בהיסק התנור'
- ^ כבסו שתי פעמים
- ^ שעדיין לא פלטו ממי רגלים שבו, והן אחד ממעייני הזב
- ^ משנתן לתוכו מים שלשה פעמים
- ^ שפלטו מי הרגלים הנבלעין בו
- ^ אלא מי רגלים של אדם טהור, להוציא את של זב הנבלעים בו
- ^ דמין במינו לא בטל
- ^ ופרכינן:
- ^ ושמע מינה: מאן תנא קמא דרבי אליעזר בן יעקב? רבי יהודה היא, וקאמר דמשקין הנבלעין בחרס - בתלתא זימני פלטי
- ^ שהרי יבש הרוק, ומשיבש - אינו מטמא, כדאמר במסכת נדה 'מוכי ירוק כעין רקיקה'
- ^ שהרוק הלח מטמא במשא
- ^ בתוספתא דמסכת טהרות: אף המלחלחו במים לאחר שיבש - חזר הרוק להיות לח מחמת המים - וטמא משום 'משקה פיה'
- ^ אפילו כבסו פעמים הרבה - קאמר טמא
- ^ טרישטריט"ש בלע"ז: נכנס בפשתן בחזקה, וקשה לצאת; אבל מי הרגלים - לא בליעי בחרס כולי האי
- ^ אם עושין סייג בקדשים להרחיק מן העבירה, ולא חיישינן להפסד קדשים: שלא יפסיד את אלו בשביל סייג דאחרים
- ^ תנא קמא
- ^ הילכך: נתערב דם כשר בדם פסול, או בדם התמצית - ואף על פי שאין בפסול ולא בתמצית כדי לבטל את הכשר - ישפך לאמה, גזירה דילמא אתי לאכשורי נמי היכא דיש בדם הפסול או בדם התמצית כדי לבטל את הכשר; והאי דלא גזרינן הכא בנתערב בדם הבהמה או בדם החיה - משום דחולין בעזרה לא שכיחי, אבל פסולין – שכיחי; וכן תמצית שכיח: דרבה על [דם] הנפש;
- ^ ורבי אליעזר
- ^ אין גוזרין; חשו חכמים שלא להפסיד קדשים מחמת גזירה, הילכך עד שיהא מן הפסול כדי שאילו היו מים לא היה ניכר דם הכשר בו - מכשרינן ליה לזריקה
- ^ דלא חשו להפסד קדשים
- ^ ובנתערב בדם הפסולין, דמילתא דשכיחא הוא - לא פליג רבי אליעזר, אלא בנתערב דם התמצית לחוד פליג:
- ^ תנא קמא
- ^ פעמים שהוא רבה על דם הנפש, הילכך גזרינן ביה היכא דלא רבה אטו היכא דרבה; ומיהו אם לא נמלך ונתן – כשר, דגזירה בעלמא הוא
- ^ ומשום דקא סבר [רבי אליעזר]: דם התמצית של בהמה אינו מצוי להיות רבה על דם הנפש, הילכך - אמאי נגזור? הוה ליה כנתערב בדם חולין, דלא גזרינן ביה מידי משום דלא שכיח
- ^ דאמר לא פליג רבי אליעזר ברישא
- ^ משום הכי לא עריב ותני להו 'ישפך': דבסיפא פליגי, ורישא דברי הכל
- ^ 'נתערב בדם הפסולים או בדם התמצית ישפך לאמה'
- ^ מילתא דשכיחא היא
- ^ גזירה שמא [לא] ירבה עליו ויכשירוהו
- ^ נתערב כוס של דם בעלי מומין בכוסות של כשרין, ואינו ניכר
- ^ דמים
- ^ מן החוט
- ^ בדם חטאת
- ^ מתנות חטאת תחילה, ואף על פי שהתחתונים מעורבין בו, הואיל ואינו מתכוין, ומפני שמצוה להקדים עליונים לתחתונים, כדאמר בפרק 'כל התדיר' (לקמן דף פט.) 'שיהו כל החטאות קודמות לעולות'
- ^ ונתינת מטה תעלה לו 1] לשפיכת שירים של חטאת 2] ולהתחיל מתנות עולה
- ^ דלית להו 'רואין', ואין משנין בתחתונים בשביל להכשיר העליונים
- ^ העליון, דהא ניתן ממנו למעלה