ביאור:בבלי זבחים דף לז
הבהרה: | ||
---|---|---|
|
זרעים:
ברכות
מועד:
שבת
עירובין
פסחים
יומא
סוכה
ביצה
ראש השנה
תענית
מגילה
מועד קטן
חגיגה
נשים:
יבמות
כתובות
נדרים
נזיר
סוטה
גיטין
קידושין
נזיקין:
בבא קמא
בבא מציעא
בבא בתרא
סנהדרין
מכות
שבועות
ע"ז
הוריות
קדשים:
זבחים
מנחות
חולין
בכורות
ערכין
תמורה
כריתות
מעילה
תמיד
טהרות:
נידה
מסכת זבחים:
ב
ג
ד
ה
ו
ז
ח
ט
י
יא
יב
יג
יד
טו
טז
יז
יח
יט
כ
כא
כב
כג
כד
כה
כו
כז
כח
כט
ל
לא
לב
לג
לד
לה
לו
לז
לח
לט
מ
מא
מב
מג
מד
מה
מו
מז
מח
מט
נ
נא
נב
נג
נד
נה
נו
נז
נח
נט
ס
סא
סב
סג
סד
סה
סו
סז
סח
סט
ע
עא
עב
עג
עד
עה
עו
עז
עח
עט
פ
פא
פב
פג
פד
פה
פו
פז
פח
פט
צ
צא
צב
צג
צד
צה
צו
צז
צח
צט
ק
קא
קב
קג
קד
קה
קו
קז
קח
קט
קי
קיא
קיב
קיג
קיד
קטו
קטז
קיז
קיח
קיט
קכ • הדף במהדורה הרגילה
עמוד א (דלג לעמוד ב)
אודות הגמרא המבוארת באדיבות "גמרא נוחה"
|
'מנין לכל הדמים [1] שטעונים מתן דם ליסוד [2]? - תלמוד לומר: ודם זבחיך ישפך'!?
נפקא ליה מדרבי, דתניא: 'רבי אומר: (ויקרא ה ט) [והזה מדם החטאת על קיר המזבח] והנשאר בדם ימצה [אל יסוד המזבח חטאת הוא] [3] שאין תלמוד לומר 'בדם', ומה תלמוד לומר 'בדם'? - לפי שלא למדנו אלא לניתנין מתן ארבע [4] שטעונין מתן דמים ליסוד [5], שאר דמים מנין? - תלמוד לומר 'והנשאר בדם ימצה' שאין תלמוד לומר 'בדם', ומה תלמוד לומר 'בדם'? - לימד על כל הדמים [6] שטעונין מתן דמים [7] ליסוד'.
ואכתי להכי הוא דאתא? מיבעי ליה לכדתניא: 'מנין לניתנין בזריקה [8] שנתנן בשפיכה [9] – יצא? - תלמוד לומר: ודם זבחיך ישפך' [10]!
סבר לה כרבי עקיבא, דאמר: לא זריקה בכלל שפיכה ולא שפיכה בכלל זריקה, דתנן [פסחים פ"י מ"ט]: 'ברך ברכת הפסח - פטר את של זבח [11]; של זבח - לא פטר את הפסח [12], דברי רבי ישמעאל; רבי עקיבא אומר: לא זו פוטרת זו ולא זו פוטרת זו [13]'. [14]
אכתי להכי הוא דאתא? מיבעי ליה לכדתניא: 'רבי ישמעאל אומר: מתוך שנאמר (במדבר יח יז) אך בכור שור או בכור כשב או בכור עז [לא תפדה קדש הם את דמם תזרק על המזבח ואת חלבם תקטיר אשה לריח ניחח לה’] - למדנו לבכור שטעון מתן דמים ואימורים לגבי מזבח;
מעשר ופסח מנין?
תלמוד לומר: (דברים יב כז) [ועשית עלתיך הבשר והדם על מזבח ה' אלקיך] ודם זבחיך ישפך [על מזבח ה' אלקיך והבשר תאכל]’!?
סבר לה כרבי יוסי הגלילי [15], דתניא: 'רבי יוסי הגלילי אומר: 'דמו' [16] לא נאמר, אלא 'דמם'; 'חלבו' לא נאמר, אלא 'חלבם' - לימד על בכור מעשר ופסח שטעון מתן דמים ואימורין לגבי מזבח'.
ורבי ישמעאל, האי קרא [17] מפיק ליה להכי ומפיק ליה להכי [18]?
תרי תנאי אליבא דרבי ישמעאל [19].
בשלמא לרבי ישמעאל [20] דמוקים לה כוליה בבכור [21], היינו דכתיב (במדבר יח יח) ובשרם יהיה לך [כחזה התנופה וכשוק הימין לך יהיה] [22]; אלא לרבי יוסי [23], דמוקי ליה נמי במעשר ופסח [24] - מעשר ופסח בעלים אכלי ליה [25], מאי ובשרם יהיה לך [26]!?
[27] אחד תם ואחד בעל מום [28] -
לימד על בכור בעל מום שניתן לכהן, שלא מצינו לו [29] בכל התורה כולה [30]!
ורבי ישמעאל נפקא ליה מלך יהיה דסיפא [(במדבר יח יח) ובשרם יהיה לך כחזה התנופה וכשוק הימין לך יהיה].
בשלמא לרבי יוסי הגלילי, דמוקי ליה נמי במעשר ופסח - היינו דכתיב (במדבר יח יז) [אך בכור שור או בכור כשב או בכור עז] לא תפדה קדש הם [את דמם תזרק על המזבח ואת חלבם תקטיר אשה לריח ניחח לה’] - הם קריבין, ואין תמורתן קריבה [31], ותנן [תמורה פ"ג מ"ה]: תמורת בכור ומעשר: הן, וולדן, וולד ולדן עד סוף כל העולם - הרי הן כבכור ומעשר [32], [33] ויאכלו במומן לבעלים.' ותנן [34]: אמר רבי יהושע: שמעתי שתמורת פסח קריבה ותמורת פסח אינה קריבה, ואין לי לפרש [35]';
אלא לרבי ישמעאל, דמוקי ליה כוליה בבכור, מעשר ופסח דלא קריבה תמורתן מנא ליה?
מעשר - גמר 'עברה' 'עברה' מבכור [36]; פסח - בהדיא כתב ביה: [ויקרא ג,ז אם כשב הוא מקריב את קרבנו והקריב אתו לפני ה’] 'כשב' [37]; מה תלמוד לומר 'אם כשב'? לרבות תמורת הפסח אחר הפסח, שתקרב שלמים [38]; יכול אף לפני הפסח כן? תלמוד לומר: הוא [39].
וכל הנך תנאי דמפקי ליה להאי דם זבחיך ישפך לדרשא אחרינא, האי 'כל הניתנין על מזבח החיצון שנתנן מתנה אחת', שכיפר מנא להו?
סברי להו כבית הלל, דאמרי: אף חטאת שנתנה מתנה אחת כיפר [40], וילפינן כולהו [41] מחטאת.
והחטאת שתי מתנות:
אמר רב הונא: מאי טעמא דבית שמאי?
'קרנות' 'קרנות' 'קרנות' [42] - הרי כאן שש [43]; ארבעה למצוה ושתים לעכב [44].
ובית הלל?
[45] 'קרנת' 'קרנת' 'קרנות' - [46] הרי כאן ארבע: שלש למצוה [47] ואחת לעכב [48].
ואימא כולהו למצוה [49]?
כפרה בכדי [50] לא אשכחן.
ואיבעית אימא: היינו טעמא דבית הלל: אהני מקרא [51] ואהני מסורת [52]: [53] אהני מקרא לטפויי חדא, ואהני מסורת לבצורי חדא [54].
אלא מעתה (דברים ו ח) לטטפת [וקשרתם לאות על ידך והיו לטטפת בין עיניך], (דברים יא יח) לטטפת [ושמתם את דברי אלה על לבבכם ועל נפשכם וקשרתם אתם לאות על ידכם והיו לטוטפת בין עיניכם], (שמות יג טז) לטוטפות [והיה לאות על ידכה ולטוטפת בין עיניך כי בחזק יד הוציאנו ה' ממצרים] - הרי כאן ארבע [55], [56] אהני קרא ואהני מסורת: חמשה בתי בעי למיעבד!?
סבר לה כרבי עקיבא [57], דאמר 'טט' בכתפי [58] שתים, 'פת' באפריקי שתים.
אלא מעתה 'בסכת' 'בסכת' 'בסוכות' (ויקרא כג מב: בסכת תשבו שבעת ימים כל האזרח בישראל ישבו בסכת [פסוק מג) למען ידעו דרתיכם כי בסכות הושבתי את בני ישראל בהוציאי אותם מארץ מצרים אני ה' אלקיכם] - אהני מקרא ואהני מסורת: חמשא דפנתא בעי למיעבד!?
הערות
עריכה- ^ של כל הקרבנות
- ^ אם נשאר מן הדם בכלי לאחר שזרק שתי מתנותיו, שצריך לשופכו ליסוד - ואף על פי שלא נאמר שפיכת שיריים אלא בחטאת
- ^ בחטאת העוף כתיב; 'והנשאר ימצא' הוה ליה למכתב
- ^ היינו חטאת: שטעונה ארבע מתנות על ארבע קרנות
- ^ ובחטאת כתיבי שירים לשפיכה
- ^ שנשאר בהן כלום לאחר עיקר זריקתן
- ^ שישפך הנשאר
- ^ כל הדמים שכתב בהן זריקה, כגון: עולה ושלמים ואשם, דכתיב בהו וזרקו ובכור דכתיב ביה ואת דמם תזרוק (במדבר יח יז) וכל 'זריקה' - מרחוק משמע: שזורק מן הכלי למזבח למרחוק
- ^ עומד אצל היסוד ושופך
- ^ כל זבחים במשמע
- ^ חגיגת ארבעה עשר שבאה עם הפסח כשהחבורה מרובה; ושנינו בתוספתא דפסחים: על הפסח הוא אומר 'ברוך אשר קדשנו במצותיו וצונו לאכול את הפסח' ועל הזבח הוא אומר 'אשר קדשנו במצותיו וצונו לאכול את הזבח' ואם בירך על הפסח פטר את הזבח
- ^ וקא סלקא דעתא ובפסחים נמי הכי מפרש דקסבר רבי ישמעאל: זריקה בכלל שפיכה, כדאמרינן לעיל: מנין לניתנין בזריקה שנתנן בשפיכה יצא; הלכך: מתן דם שלמים שכתב בה זריקה בכלל מתן דם פסח, שכתב בה שפיכה, כדאמרינן לקמן; וכי בירך על הפסח - פטר את הזבח: שהזבח בכלל פסח! אבל בירך על הזבח לא פטר את הפסח: שלא מצינו לניתנין בשפיכה שכשרין בזריקה! הלכך אין פסח בכלל שלמים
- ^ דלית ליה ל'ניתנין בזריקה שנתנן בשפיכה יצא', דהא דפסח בשפיכה מ'ודם זבחיך ישפך' נפקא לן לקמן, ותרתי לא דרשת מיניה
- ^ ולקמן פריך: לרבי ישמעאל היכי דרשת ליה להכי ולהכי? ותנא דברייתא קמייתא סבר לה כרבי עקיבא בהא: דאין זריקה בכלל שפיכה, אבל בפסח בשפיכה - לא סבירא ליה כוותיה, דהא לא מייתר ליה קרא, דמיבעיא ליה ל'כל הניתנין במזבח החיצון שנתנן במתנה אחת כיפר'; והכי אמרינן בשמעתין.
- ^ דאמר: פסח בזריקה, ונפקא ליה מואת דמם
- ^ דליקו אבכור לחודיה
- ^ דודם זבחיך ישפך
- ^ בתמיה: דריש ליה לניתנין בזריקה שנתנן בשפיכה - דעל כרחך כרבי עקיבא לא אתיא, דאם כן אמאי אין פסח פוטר את הזבח הואיל ושלמים בכלל פסח? ואי נמי סבירא ליה לרבי עקיבא פסח בזריקה, כרבי יוסי הגלילי - כל שכן דשניהם פוטרין זה את זה, וקדריש להו תו לפסח דבשפיכה
- ^ דמאן דיליף ליה לפסח בשפיכה - לית ליה פסח פוטר את הזבח, ולא פליג רבי ישמעאל אדרבי עקיבא בהאי: כיון דפסח בשפיכה מהאי קרא יליף - תו לית לן למילף מינה ניתנין בזריקה כשרים בשפיכה; ומאן דאית ליה פלוגתא - לית ליה פסח בשפיכה אלא בזריקה, כשלמים, ומיהו פסח עיקר וזבח טפל לו, הלכך אין זבח פוטרו לפסח אבל פסח פוטר את הזבח; ובפסחים ירושלמי - האי טעמא אמר בה
- ^ דמפיק מתן פסח מדם זבחיך ישפך (דברים יב כז)
- ^ והאי לשון רבים דדמם וחלבם - כוליה בבכור מוקי לה, ובשור וכשב ועז - הוא דנקט לשון רבים
- ^ והאי נמי דקאי לשון רבים דבשרם יהיה לך (במדבר יח יח), דסמיך ליה אבכור שור ובכור כשב ובכור עז (במדבר יח יז)
- ^ דאית ליה 'בכור' לשון יחיד
- ^ וקרא דנקט לשון רבים - משום מעשר ופסח נקט לה
- ^ ומעשר ופסח פשיטא לן שאינה מתנה לכהן אלא בעלים אכלי ליה
- ^ דקאמר ליה רחמנא לאהרן
- ^ ומשני:
- ^ כלומר: לעולם לשון רבים דנקט קרא קמא - לאו אמיני דבכורות קאי, דכולן בלשון חד בכור מפיק להו, ודמם וחלבם - לרבות מעשר ופסח ולשון רבים, דבשרם - אבכור קאי, ולא אשלשת מיני בכור דקרא, דתימא דחלבם ודמם נמי עלייהו קאי, אלא אבכור: דחד מינא נמי שייך למימר ובשרם: אַתָּם ובעל מום
- ^ מקום אחר
- ^ ודמן וחלבן ליכא לאוקומי בחד בכור, דבעל מום לא קרב
- ^ כלומר: היינו ד'קודש הם' ממעט נמי תמורת מעשר ופסח מהקרבה, וניליף מינה טעמא דהנך שתי משניות דתנן בהו דלא קרבי (וולדן):
- ^ דאין נפדין במום לחול קדושה על המעות
- ^ ומיהו לא כבכור ומעשר לקרב, אלא
- ^ נמי בפסחים [פ"ט מ"ו] דתמורת פסח לא קרבה
- ^ הי קריבה והי לא קריבה, וקיימא לן דתמורה שהמיר בו אחר הפסח – קריבה: דתמורת שלמים היא, ושהמיר בו קודם זמנו לא קרבה: דתמורת הפסח היא
- ^ כל אשר יעבור תחת השבט (ויקרא כז לב) במעשר; והעברת כל פטר (שמות יג יב) בבכור
- ^ ובשלמים כתיב
- ^ שהרי מוֹתָר נעשה שלמים משעבר זמנו
- ^ זבח פסח הוא (שמות יב כז): הוא קרב, ואין תמורתו קריבה
- ^ וילפינן לה מקראי בשמעתין
- ^ זבחים
- ^ שלש פרשיות נאמרו בחטאות החיצונות בויקרא: אחת בשעיר נשיא, וב' בחטאת יחיד: אחת בכשבה ואחת בשעירה; בשתים כתיב על קרנת חסר, והאחת מלא; ובית שמאי אית להו 'יש אם למקרא'
- ^ ואין במזבח אלא ארבע!?
- ^ והשתים יתירות לא נאמרו אלא ששנה עליה הכתוב לעכב: ארבע נאמרו למצוה: שמצוה בארבע מתנות, ושתים נשנו מהן לעכב
- ^ בית הלל סברי יש אם למסורת:
- ^ הלכך:
- ^ שלש מהן למצוה נאמרו שמצוה לכתחילה ליתן אף עליהן
- ^ והאחת מעכבת כדמפרש ואזיל
- ^ ואין כאן אחת לעכב שהרי לא שנה באחת מהן
- ^ בלא מתן דמים
- ^ דמשמע שש
- ^ דמשמע ארבע
- ^ הלכך:
- ^ טפי חדא אמסורת ובציר חדא ממקרא, והוו להו חמש; נמצא ששנה באחת
- ^ דילפינן מינה ארבע בתים לתפילין, ואנן בכולהו 'לטוטפות' קרינן
- ^ נמי
- ^ דיליף לה מקרא אחרינא
- ^ שם מקום