ביאור:בבלי זבחים דף עז
הבהרה: | ||
---|---|---|
|
זרעים:
ברכות
מועד:
שבת
עירובין
פסחים
יומא
סוכה
ביצה
ראש השנה
תענית
מגילה
מועד קטן
חגיגה
נשים:
יבמות
כתובות
נדרים
נזיר
סוטה
גיטין
קידושין
נזיקין:
בבא קמא
בבא מציעא
בבא בתרא
סנהדרין
מכות
שבועות
ע"ז
הוריות
קדשים:
זבחים
מנחות
חולין
בכורות
ערכין
תמורה
כריתות
מעילה
תמיד
טהרות:
נידה
מסכת זבחים:
ב
ג
ד
ה
ו
ז
ח
ט
י
יא
יב
יג
יד
טו
טז
יז
יח
יט
כ
כא
כב
כג
כד
כה
כו
כז
כח
כט
ל
לא
לב
לג
לד
לה
לו
לז
לח
לט
מ
מא
מב
מג
מד
מה
מו
מז
מח
מט
נ
נא
נב
נג
נד
נה
נו
נז
נח
נט
ס
סא
סב
סג
סד
סה
סו
סז
סח
סט
ע
עא
עב
עג
עד
עה
עו
עז
עח
עט
פ
פא
פב
פג
פד
פה
פו
פז
פח
פט
צ
צא
צב
צג
צד
צה
צו
צז
צח
צט
ק
קא
קב
קג
קד
קה
קו
קז
קח
קט
קי
קיא
קיב
קיג
קיד
קטו
קטז
קיז
קיח
קיט
קכ • הדף במהדורה הרגילה
עמוד א (דלג לעמוד ב)
אודות הגמרא המבוארת באדיבות "גמרא נוחה"
|
לשם עצים'.
והא איכא שיריים דבעי מילינהו, ואיכא הך פורתא דלא קמיץ עילויה [1]?
דפריק ליה [2].
דפריק ליה היכא? אי גוואי - קא מעייל חולין לעזרה [3]! אי אבראי - איפסיל ליה [4] ביוצא [5]!?
לעולם גוואי, וחולין ממילא הויין.
והא אמר רבי שמעון [6]: אין מתנדבין שמן [7]?
תקוני גברא שאני.
יתיב רב רחומי קמיה דרבינא, ויתיב וקאמר משמיה דרב הונא בר תחליפא: ונימא "[8] אשם זה יהא אשם תלוי" [9]? - שמע מינה: מאן תנא דפליג עליה דרבי אליעזר? - רבי שמעון הוא, דאמר: אין מתנדבין אשם תלוי.
אמר ליה: תורה תורה [10]! אימרי בדיכרי מיחלפי לך [11]!?
משנה:
איברי חטאת שנתערבו באיברי עולה: רבי אליעזר אומר: יתן למעלה [12], ורואה אני את בשר החטאת מלמעלה [13] כאילו הן עצים [14];
וחכמים אומרים: תעובר צורתן ויצאו לבית השריפה [15].
גמרא:
מאי טעמא דרבי אליעזר?
אמר קרא: (ויקרא ב יב) [קרבן ראשית תקריבו אתם לה’] ואל המזבח לא יעלו לריח ניחוח: לריח ניחוח אי אתה מעלה, אבל אתה מעלה לשם עצים [16];
ורבנן?
מיעט רחמנא 'אותם' [17]: אותם הוא דאי אתה מעלה [18], אבל אתה מעלה לשם עצים, אבל מידי אחרינא - לא [19].
ורבי אליעזר, 'אותם' הוא דרבאי לך כבשׁ כמזבח [20], אבל מידי אחריני לא.
ורבנן?
תרתי שמע מינה [21].
מתניתין [22] - דלא כי האי תנא, דתניא: אמר רבי יהודה: לא נחלקו רבי אליעזר וחכמים על איברי חטאת שנתערבו באיברי עולה - שיקרבו, ברובע ונרבע - שלא יקרבו; על מה נחלקו? על איברי עולה תמימה שנתערבו באיברי בעלת מום: שרבי אליעזר אומר 'יקרבו, ורואה אני למעלה כאילו הן עצים', וחכמים אומרים 'לא יקרבו'.
ורבי אליעזר - מאי שנא רובע ונרבע, דלא חזו? בעלת מום נמי לא חזי!?
אמר רב הונא: בדוקין שבעין, ואליבא דרבי עקיבא, דאמר 'אם עלו לא ירדו'.
אימר דאמר רבי עקיבא דאי עבד, לכתחלה מי אמר?
אמר רב פפא: הכא במאי עסקינן? כגון שעלו על גבי כבש [23]
אי הכי - אפילו בעינייהו [24]!?
אלא טעמיה דרבי אליעזר: מיעט רחמנא (ויקרא כב כה) [ומיד בן נכר לא תקריבו את לחם אלקיכם מכל אלה כי משחתם בהם] מום בם [לא ירצו לכם] - הוא דלא ירצו, הא על ידי תערובת – ירצו [25];
ורבנן?
'מום בם' - הוא דלא ירצו, הא עבר מום – ירצו;
ורבי אליעזר?
מ'בם' 'בהם'
ורבנן?
'בם' 'בהם' לא דרשי.
עיין שטמ"ק אות ד ואות ה
אי הכי - 'רואה'? הא רחמנא אכשריה!
לדבריהם קאמר להו: לדידי - רחמנא אכשריה, לדידכו - אודו לי מיהא בשר בעלת מום כעצים דמי, מידי דהוה אבשר חטאת [26];
ורבנן?
הכא מאיסי, התם לא מאיסי.
משנה:
אברין [27] באברין בעלי מומין [28]:
רבי אליעזר אומר: אם קרב ראש אחד מהן [29] - יקרבו כל הראשין; כרעים של אחד מהן - יקרבו כל הכרעים;
וחכמים אומרים: אפילו קרבו כלם חוץ מאחד מהן - יצא לבית השריפה [30] [31].
גמרא:
אמר רבי אלעזר: לא הכשיר רבי אליעזר אלא שנים שנים [32], אבל אחד אחד [33] - לא.[34]
מתיב רבי ירמיה: וחכמים אומרים: אפילו קרבו כולן חוץ מאחד מהן - יצא לבית השריפה
אמר ליה רבי ירמיה בר תחליפא: אסברה לך מאי 'אחד' = זוג אחד [35].
משנה:
דם שנתערב במים: אם יש בו מראית דם – כשר;
נתערב ביין [36] - רואין אותו [37] כאילו הוא מים [38];
נתערב בדם בהמה [39] או בדם החיה - רואין אותו [40] כאילו הוא מים [41].
הערות
עריכה- ^ הך פורתא מה שהוסיף אחר קמיצה, ודלמא נדבה הוה, ולא שרי להו מתנות המצורע אלא קמיצה קא שרי להו
- ^ ואומר: "אם אינו מצורע - הלוג נדבה, הרי מה שהוספתי שלא לצורך מחולל על מעות הללו", דכלי שרת אין מקדשים אלא מדעת - וזה לא נתנו לתוך הלוג על מנת שיקדשנו הלוג אם אינו מצורע, לפיכך יש לו פדיון
- ^ כשהוא פודהו ומוציאו לחולין - נמצא אותו שמן של חולין בעזרה
- ^ כל הלוג
- ^ דהא קדש קדשים הוא, כמנחה; ואי קשיא: למה לי כולי האי: דקמיץ ברישא, והדר מוסיף עליה, ואיכא לאקשויי כל הני? ליעבד ברישא כל צרכי מצורע, והדר נימלייה וניקמוץ וניקטר - ולא בעי למיפרקיה!? איכא לתרוצי: מאחר שהקדישו למזבח - אין יכול לשנותו לצרכי מצורע: שמא אינו מצורע, והלוג - של מזבח; נמצא מאבד קדשי מזבח בידים! הלכך קמיץ ברישא לצורך גבוה, ואי נמי מצורע הוא - לא מפסיד מידי: דהדר ממלי ליה, כדאמרן
- ^ לקמן בפרק 'כל התדיר' (דף צא.)
- ^ והיכי אמרת לרבי שמעון לוג זה יהא נדבה
- ^ אם אינו מצורע
- ^ לכפר על ספק עבירה שבידו, כרבי אליעזר דאמר בכריתות (פ"ו מ"ג, דף כה.) מתנדב אדם אשם תלוי בכל יום שאין לך אדם שאינו עומד בספק חטא; והכי שפיר טפי: שזמן אחד לאכילת כל האשמות, ולא מביא קדשים לבית הפסול!
- ^ כלומר: היכן היא תורה של אדם גדול כמותך
- ^ כבש בן שנתו מיחלף לך באיל בן שתי שנים: אשם מצורע = כבש בן שנתו הוא, והיאך יכול הוא להתנות עליו באשם תלוי, שאינו בא אלא איל בן שתי שנים
- ^ על המזבח
- ^ שהוא ב'בל תקטירו'
- ^ דכיון דלא להקטרה מכוין - שרי
- ^ דלית להו 'רואין', וקעבר ב'כל שממנו לאישים הוא בבל תקטירו': שכבר אימוריו קרבו, ונעשה הבשר שיריים
- ^ בתר (ויקרא ב יא: כל המנחה אשר תקריבו לה' לא תעשה חמץ כי כל שאר וכל דבש) לא תקטירו ממנו [אשה לה’] דדרשינן מיניה כל שממנו לאישים כתיב
- ^ ברישא דקרא כתיב קרבן ראשית תקריבו אותם, ואשאור ודבש קאי
- ^ כדפרישית לעיל: מה יש לך להביא מהן שתי הלחם מן השאור, שהיא ראשית לכל המנחות, וביכורים מן הדבש - ואל המזבח לא יעלו וגו'
- ^ א'כל שממנו לאישים', דנפיק מסיפיה דקרא קמא - לא קאי
- ^ להכי כתיב 'אותם': לרבות שאור ודבש ולמעוטי שיריים מאזהרת 'אל המזבח לא יעלו' דמרבינן מיניה כבש כמזבח, כדתניא בתורת כהנים [ספרא ויקרא פרשה דנדבה פרשה יב משנה ט] אין לי אלא מזבח, כבש מניין? תלמוד לומר: אל המזבח
- ^ דמיעוטא ד'אותם' - אכל מאי דכתיב בהאי קרא קאי, [וכי] היכי דממעט שיריים מאיסורא דריבויא ד'כבש כמזבח' - ממעט להו נמי מהיתירא ד'העלאה לשם עצים' דנפקא מהאי קרא
- ^ דקתני דבבשר חטאת פליגי רבנן, וקתני נמי איברים בבעלי מומין: לרבי אליעזר לא קרב אלא אם כן קרב אחד מהן קודם שנמלך
- ^ וכיון דלרבי עקיבא לא ירדו מן המזבח, הני - מעלן לכתחלה מכבש למזבח, דקיימא לן לקמן (פ"ט מ"ז, דף פו.) כשם שהמזבח מקדש... כך הכבש מקדש
- ^ שלא נתערבו בתמימים, אם עלו בעלי מומין לכבש לרבי עקיבא - יקרבו
- ^ 'בם' משמע: כשהן בפני עצמן
- ^ דמודיתו לי דאם נתערב באיברי עולה - יקרב לשם עצים, כדאמרן
- ^ של עולות הרבה
- ^ באיברי עולת בעלת מום
- ^ תלינן איסורא ביה
- ^ דלא תלינן איסורא בקריבין כבר
- ^ מכלל דלרבי אליעזר קרב
- ^ זוג זוג יקריבם, דאיכא למימר: מיגו דהאי לאו דאיסורא הוא - דהאי נמי לאו איסורא הוא, ואיסורא אזיל ליה בההוא דקרב קודם שנמלך
- ^ דליכא מיגו
- ^ מדוע צריך מיגו? מדוע לא נאמר שהראשון היה האיסור, והשאר היתר? ומה מוסיף המיגו? – אולי מבחינה פסיכולוגית.
- ^ שני ראשים
- ^ שהוא אדום, ואין מראה ניכר בו
- ^ יין
- ^ ואומדין אם היה דם שנתערב כאן ניכר במים הללו - כשר לזריקה
- ^ של חולין
- ^ של חולין
- ^ ואומדין אותו: אם היה דם הזבח ניכר – כשר, ואף על פי שהחולין רבין עליו