ביאור:בבלי סוכה דף כד
הבהרה: | ||
---|---|---|
|
זרעים:
ברכות
מועד:
שבת
עירובין
פסחים
יומא
סוכה
ביצה
ראש השנה
תענית
מגילה
מועד קטן
חגיגה
נשים:
יבמות
כתובות
נדרים
נזיר
סוטה
גיטין
קידושין
נזיקין:
בבא קמא
בבא מציעא
בבא בתרא
סנהדרין
מכות
שבועות
ע"ז
הוריות
קדשים:
זבחים
מנחות
חולין
בכורות
ערכין
תמורה
כריתות
מעילה
תמיד
טהרות:
נידה
מסכת סוכה:
ב
ג
ד
ה
ו
ז
ח
ט
י
יא
יב
יג
יד
טו
טז
יז
יח
יט
כ
כא
כב
כג
כד
כה
כו
כז
כח
כט
ל
לא
לב
לג
לד
לה
לו
לז
לח
לט
מ
מא
מב
מג
מד
מה
מו
מז
מח
מט
נ
נא
נב
נג
נד
נה
נו • הדף במהדורה הרגילה
עמוד א (דלג לעמוד ב)
אודות הגמרא המבוארת באדיבות "גמרא נוחה"
|
רבי יהודה ורבי יוסי ורבי שמעון אוסרין [1]' [2]!?
איפוך [3]: רבי מאיר חייש למיתה ורבי יהודה לא חייש למיתה [4], [5] דתניא: עשאה לבהמה דופן לסוכה - רבי מאיר פוסל ורבי יהודה מכשיר!
קשיא דרבי מאיר [6] אדרבי מאיר [7]!?
אמר לך רבי מאיר: מיתה שכיחא, בקיעת הנוד לא שכיחא: אפשר דמסר ליה לשומר;
קשיא דרבי יהודה אדרבי יהודה?
טעמא דרבי יהודה לאו משום דחייש לבקיעת נוד, אלא משום דלית ליה ברירה [8].
ולא חייש רבי יהודה לבקיעת נוד? והא מדקתני סיפא 'אמרו לו לרבי מאיר: "אי אתה מודה שמא יבקע הנוד ונמצא זה שותה טבלים למפרע"? ואמר להו: לכשיבקע [9]" [10]', מכלל דחייש רבי יהודה לבקיעת הנוד?
התם רבי יהודה הוא דקאמר לרבי מאיר: לדידי לית לי ברירה, אלא לדידך דיש ברירה - אי אתה מודה דשמא יבקע הנוד? אמר ליה "לכשיבקע".
ולא חייש רבי יהודה למיתה? והא תנן [יומא פ"א מ"א]: 'רבי יהודה אומר: אף אשה אחרת מתקינין לו [11] שמא תמות אשתו [12]'?
הא איתמר עלה: אמר רב הונא בריה דרב יהושע: מעלה עשו בכפרה [13].
[14] בין למאן דאמר שמא תמות, בין למאן דאמר שמא תברח - [15] מדאורייתא מחיצה מעליא היא, ורבנן הוא דגזרו בה [16];
אלא מעתה לרבי מאיר תטמא משום גולל [17], אלמה תנן [18] '[19] רבי יהודה [במשנה: רבי יוסי] מטמא משום גולל ורבי מאיר מטהר'? [20]
אלא אמר רב אחא בר יעקב: קסבר רבי מאיר: כל מחיצה שעומדת ברוח [על ידי רוח] אינה מחיצה [21];
איכא דאמרי: אמר רב אחא בר יעקב: קסבר רבי מאיר: כל מחיצה שאינה עשויה בידי אדם אינה מחיצה [22];
מאי בינייהו?
איכא בינייהו דאוקמה [23] בנוד תפוח [24]: למאן דאמר מחיצה עומדת ברוח אינה מחיצה - הרי עומדת ברוח; למאן דאמר אינה עשויה בידי אדם
הרי עשויה בידי אדם [25].
אמר מר: משום רבי יוסי הגלילי אמרו אף אין כותבין עליו גיטי נשים; מאי טעמא דרבי יוסי הגלילי?
דתניא [דומה לתוספתא גיטין פ"ב הלכה ד [ליברמן]]: '(דברים כד א) [כִּי יִקַּח אִישׁ אִשָּׁה וּבְעָלָהּ וְהָיָה אִם לֹא תִמְצָא חֵן בְּעֵינָיו כִּי מָצָא בָהּ עֶרְוַת דָּבָר וְכָתַב לָהּ] סֵפֶר [כְּרִיתֻת וְנָתַן בְּיָדָהּ וְשִׁלְּחָהּ מִבֵּיתוֹ] אין לי אלא סֵפֶר [26], מנין לרבות כל דבר [27]? - תלמוד לומר וְכָתַב לָהּ - מכל מקום [28];
אם כן מה תלמוד לומר סֵפֶר?
לומר לך: מה ספר דבר שאין בו רוח חיים ואינו אוכל - אף כל דבר שאין בו רוח חיים ואינו אוכל'.
ורבנן?
אי כתב 'בספר' – כדקאמרת [29]; השתא דכתיב סֵפֶר [30] - [31] לספירת דברים [32] בעלמא הוא דאתא.
ורבנן, האי וְכָתַב מאי דרשי ביה? [33]
ההוא מיבעי להו 'בכתיבה מתגרשת ואינה מתגרשת בכסף [34]'; סלקא דעתא אמינא הואיל ואיתקש יציאה להויה [35], מה הויה בכסף [36] אף יציאה בכסף - קא משמע לן.
ורבי יוסי הגלילי, האי סברא מנא ליה?
מ- סֵפֶר כְּרִיתֻת נפקא ליה [37]: ספר כורתה ואין דבר אחר כורתה.
ואידך?
ההוא מיבעי ליה לדבר הכורת בינו לבינה [38], כדתניא: '"הרי זה גיטיך על מנת שלא תשתי יין ועל מנת שלא תלכי לבית אביך לעולם" - אין זה כריתות [39]; "כל שלשים יום" - הרי זה כריתות [40]'.
ואידך?
מכרת כְּרִיתֻת נפקא [41];
ואידך?
כרת כְּרִיתֻת לא דרשי.
משנה:
העושה סוכתו בין האילנות [42] והאילנות דפנות לה [43] – כשרה.
גמרא:
אמר רב אחא בר יעקב: כל מחיצה שאינה יכולה לעמוד ברוח מצויה [44] - אינה מחיצה.
תנן: העושה סוכתו בין האילנות והאילנות דפנות לה - כשרה - והא קאזיל ואתי? הכא במאי עסקינן? – בקשין [45].
והאיכא נופו [46]?
דעביד ליה [47] בהוצא ודפנא.
אי הכי מאי למימרא?
מהו דתימא ניגזר דלמא אתי לאשתמושי באילן [48] - קא משמע לן;
תא שמע [תוספתא עירובין פ"א הלכה טו [ליברמן]]: '[49] היה שם [50] אילן [51] או גדר [52] או מחיצת הקנים - נידון משום דיומד [53]'!
התם נמי משום דעביד ליה בהוצא ודפנא.
תא שמע: 'אילן המיסך על הארץ [54]: אם אין נופו גבוה מן הארץ שלשה טפחים מטלטלין תחתיו [55]' אמאי?: הא קא אזיל ואתי?
התם נמי דעביד ליה בהוצא ודפנא.
אי הכי [56] ניטלטל בכוליה [57], אלמה אמר רב הונא בריה דרב יהושע אין מטלטלין בו [58]
הערות
עריכה- ^ ואמרינן: גזרה שמא יבקע הנוד ולא יבא לידי ברירה, ונמצא שותה טבלים
- ^ אלמא רבי יהודה חייש לבקיעת הנוד, וכל שכן למיתת אדם, ורבי מאיר לא חייש
- ^ לא שנינהו אביי כדקאמרת, אלא איפכא שנינהו אביי
- ^ הא דלא חייש - רבי יהודה, והא דחייש - רבי מאיר
- ^ ולאו מ'הלוקח יין' שנינהו אביי, אלא מהך דסוכה: דרבי יהודה לא חייש ורבי מאיר חייש
- ^ דבקיעת נוד
- ^ דסוכה
- ^ ואפילו אינו נבקע אסור
- ^ נבין בדבר
- ^ כלומר: דלא חיישינן לה
- ^ מזמנין לכהן גדול לערב יום הכפורים
- ^ וכתיב (ויקרא טז ו) וְכִפֶּר בַּעֲדוֹ וּבְעַד בֵּיתוֹ - ביתו זו היא אשתו
- ^ בכפרת יום הכפורים עשה בו מעלה זו: שחשש בה במידי דלא חייש בעלמא
- ^ ופרכינן:
- ^ תרוייהו מפרשי לרבי מאיר
- ^ שמא תברח או תמות
- ^ תינח גבי סוכה מבוי וביראות, דרבי מאיר לחומרא, אבל גבי גולל רבי מאיר מקיל!? וכיון דמדאורייתא בטיל - היאך יכול לטהרו מידי טומאת גולל
- ^ בעירובין פ"א מ"ז
- ^ [בכל עושין לחיין, אפילו] דבר שיש בו רוח חיים
- ^ והוא הדין דמצי למיפרך ממתניתא דלעיל דקתני 'ולא גולל לקבר', אלא ממתניתין אלימא ליה לאקשויי; ועוד: משום דקתני 'מטהר' בהדיא, לשון קולא!
- ^ דעיקר עמידתה דבר שאין בו ממש הוא
- ^ רוח חיים - לאו בידי אדם הוא שהרי אין רוח בידו לנפחו
- ^ סמך הדופן
- ^ על הנוד תפוח ברוח
- ^ דרוח זה - בידי אדם בא
- ^ קלף
- ^ לכותבו עליו, כגון לוח עץ ועלה זית
- ^ דמצי למיכתב, ונתן בידה ספר כריתות
- ^ דהאי סֵפֶר - קלף הוא
- ^ אין זה קלף ואין הכתוב מדבר שיהא נכתב עליו
- ^ אלא דברי הגט קרוי 'ספר':
- ^ כריתות דברים: שיהו כורתין ומפרידין ביניהן
- ^ כיון ד-סֵפֶר לאו קלף הוא, האי וְכָתַב לָהּ לא אצטריך לרבות כל דבר, דמהיכא תיתי לך לייחד דבר לכתיבתו דאיצטריך לאשמועינן שכל דבר כשר לך?
- ^ ליתן לה כסף לשם גירושין ולומר "הרי את מגורשת בו" כדרך שנתן בקידושין ואמר "הרי את מקודשת בו"
- ^ וְיָצְאָה מִבֵּיתוֹ וְהָלְכָה וְהָיְתָה לְאִישׁ אַחֵר (דברים כד ב)
- ^ כשמהווה עצמה לאיש אפשר בכסף כדנפקא לן בקידושין (דף ב.) קיחה קיחה משדה עפרון
- ^ מדסמך כריתות לספר
- ^ שתהא ספירת דברים כורתת ביניהם ולא יהא תנאי האוגדם יחד
- ^ דכל ימיה קשורה בו: שמחמתו צריכה לעמוד שלא לילך
- ^ דיכול לבא לידי הפרדה לסוף שלשים, הלכך מעכשיו מותרת לינשא מן התורה
- ^ דמצי למיכתב ספר כרת
- ^ בארץ
- ^ ולא סמכה עליהן אבל הן דופנותיה
- ^ שהרוח מוליכה ומביאה
- ^ אילנות זקנים ועבים
- ^ שהולך ובא ופעמים שאף הנוף מן הדופן
- ^ אורג הנוף כמין מחיצה שלא יניענו הרוח
- ^ להניח עליו כליו
- ^ בפסי ביראות קאי:
- ^ באחת הפיאות
- ^ שעוביו אמה לכל צד
- ^ מרובע אמה על אמה; כל 'גדר' סתם - של אבנים הוא, וצריך שיהא אמה על אמה כדי לחלקו לשתי מחיצות: אמה למזרח ואמה לצפון או לדרום
- ^ שני עמודים: שהיו מחיצה לכאן ולכאן, שבכך הקילו חכמים עליהם
- ^ נופו גדול מאד, וראשי הנוף כפופין סביב על הארץ
- ^ דאמרינן לבוד, ומחיצה זו גבוהה עשרה מבפנים: שהנוף ארוך הוא, ובגובה האילן הוא
- ^ דעשויה בידים היא, וראוי לדור תחתיה, ולשמור שדה עשאה, וכיון דמוקף לדירה הוא
- ^ כלומר: יטלטל בו כל כמה שהוא גדול
- ^ כלל