קטגוריה:אסתר ט א
נוסח המקרא
ובשנים עשר חדש הוא חדש אדר בשלושה עשר יום בו אשר הגיע דבר המלך ודתו להעשות ביום אשר שברו איבי היהודים לשלוט בהם ונהפוך הוא אשר ישלטו היהודים המה בשנאיהם
וּבִשְׁנֵים עָשָׂר חֹדֶשׁ הוּא חֹדֶשׁ אֲדָר בִּשְׁלוֹשָׁה עָשָׂר יוֹם בּוֹ אֲשֶׁר הִגִּיעַ דְּבַר הַמֶּלֶךְ וְדָתוֹ לְהֵעָשׂוֹת בַּיּוֹם אֲשֶׁר שִׂבְּרוּ אֹיְבֵי הַיְּהוּדִים לִשְׁלוֹט בָּהֶם וְנַהֲפוֹךְ הוּא אֲשֶׁר יִשְׁלְטוּ הַיְּהוּדִים הֵמָּה בְּשֹׂנְאֵיהֶם.
וּבִשְׁנֵים֩ עָשָׂ֨ר חֹ֜דֶשׁ הוּא־חֹ֣דֶשׁ אֲדָ֗ר בִּשְׁלוֹשָׁ֨ה עָשָׂ֥ר יוֹם֙ בּ֔וֹ אֲשֶׁ֨ר הִגִּ֧יעַ דְּבַר־הַמֶּ֛לֶךְ וְדָת֖וֹ לְהֵעָשׂ֑וֹת בַּיּ֗וֹם אֲשֶׁ֨ר שִׂבְּר֜וּ אֹיְבֵ֤י הַיְּהוּדִים֙ לִשְׁל֣וֹט בָּהֶ֔ם וְנַהֲפ֣וֹךְ ה֔וּא אֲשֶׁ֨ר יִשְׁלְט֧וּ הַיְּהוּדִ֛ים הֵ֖מָּה בְּשֹׂנְאֵיהֶֽם׃
וּ/בִ/שְׁנֵים֩ עָשָׂ֨ר חֹ֜דֶשׁ הוּא־חֹ֣דֶשׁ אֲדָ֗ר בִּ/שְׁלוֹשָׁ֨ה עָשָׂ֥ר יוֹם֙ בּ֔/וֹ אֲשֶׁ֨ר הִגִּ֧יעַ דְּבַר־הַ/מֶּ֛לֶךְ וְ/דָת֖/וֹ לְ/הֵעָשׂ֑וֹת בַּ/יּ֗וֹם אֲשֶׁ֨ר שִׂבְּר֜וּ אֹיְבֵ֤י הַ/יְּהוּדִים֙ לִ/שְׁל֣וֹט בָּ/הֶ֔ם וְ/נַהֲפ֣וֹךְ ה֔וּא אֲשֶׁ֨ר יִשְׁלְט֧וּ הַ/יְּהוּדִ֛ים הֵ֖מָּה בְּ/שֹׂנְאֵי/הֶֽם׃
תרשים של הפסוק מנותח תחבירית על-פי הטעמים
פרשנות
- פרשנות מסורתית:
תרגום שני (כל הפרק)
מלבי"ם
• לפירוש "מלבי"ם" על כל הפרק •
- מלת המה מיותר :
מדרש רבה
פרק ט/פסוק א
ובשנים עשר חודש (אסתר ט, א) וגומר כבר פרשנו למעלה מדברי חכמים מה שנפל הפור בחודש האחרון כי חודש זה יש לו בחינה שיהיה לישראל תכלית וסוף ח"ו להם וזה כמו שהחודש הזה הוא סוף החדשים וכך יהיה ח"ו סוף להם אבל יש כאן ג"כ צד בחינה שיש להם הקיום הנצחי כי מצד הסוף שלהם הם אל הש"י ומצד הש"י יש להם הקיום הנצחי מצד הסוף וכאשר דבר אחד כמו זה שהוא סוף בחדשים יש לו שתי בחינות מחולקות כמו שיש לחודש אדר שיש לו בחינה כי יש ח"ו סוף לישראל וזה מצד עצמם אבל מצד הש"י אדרבא מצד הסוף יש להם קיום כמו שנתבאר למעלה לכך כאשר היה המן בא מצד הבחינה הראשונה שיש לישראל מצד הסוף ונהפך הדבר כי מצד הסוף יש להם הקיום הרי הסוף עצמו מהפך הדבר ולכך כל אשר היה מחשבת המן על ישראל מצד הסוף נהפך בעצמו עליו ולכך אמר יום אשר שברו אויבי היהודים לשלוט בהם נהפך עליהם והבן זה ותבין סוד ענין המגילה הזאת ויש לך לדעת כי ישראל נקראו ראשית דכתיב (ירמיה ב, ג) קודש ישראל לה' ראשית תבואתה ועמלק ג"כ נקרא ראשית שנאמר (במדבר כד, כ) ראשית גוים עמלק והמן כי אמר ראשית שלו הוא יותר מה שנקרא ראשית גוים אבל ישראל נקראו ראשית תבואה והתבואה היא נאכלת מידי שנה בשנה ולכך אמר כי ישראל שנקראים ראשית תבואתו יהיו נאכלים משונאיהם שיהיו אוכלים אותם ולכך אמר כי ישראל יצאו ממצרים בחודש הראשון הוא חודש ניסן ודבר זה היה התחלת ישראל כאשר יצאו ממצרים וזה מפני כי נקראו ראשית תבואתו וראשית התבואה הוא בחודש ניסן ונקרא חודש האביב, אבל עמלק נקראו ראשית גוים שאין שייך בהם דבר זה ואינם לאכילה לכן נקראו ראשית וכאשר נפל הגורל שמח המן ואמר כי כשם שהיה ראשית התחלתם בניסן כך סופם יהיה באדר שהוא אחרון בחדשים וגם התבואה אחרית שלה באדר שהרי בניסן תבואה חדשה וסוף ותכלית אכילתה הוא באדר שהרי בניסן תבואה אחרת וכל זה היה טעות המן ישראל נקראו ראשית מפני שהם ראשית המחשבה כמו מי שזרע תבואה ראשית מחשבתו הוא בשביל התבואה לא בשביל הקש ולכך אמרו במדרש (בראשית רבה א) מחשבתן של ישראל קדמה לכל העולם שנאמר בראשית (ספר אור חדש עמוד רד) ברא אלקים ואין ראשית אלא ישראל שנאמר (ירמיה ב, ג) קודש ישראל לה' ראשית תבואתה כלומר האדם שהוא זורע מחשבתו על התבואה לא על הקש כי הקש אחר שהוציא את התבואה זורק את הקש ונותן את התבואה באוצר וכך הש"י שברא את העולם בראו בשביל ישראל ובשבילם העולם קיים וכיון שבשבילם קיים ג"כ הם קיימים כל ימי העולם אבל עמלק הוא קש כדכתיב (עובדיה, יח) ובית עשו לקש בשביל שהוא ראשית הוא נאבד כדכתיב (במדבר כד, כ) ואחריתו עדי אבד, וזה כי הקש הוא גדל תחלה קודם התבואה אבל לענין האבדון תחלה כי אחר שהוציא התבואה משליך הקש לאבדון ולכך היה נאבד עמלק באחרית לאבדון החדשה כי באדר אין נמצא הקש כי מכאן ואילך התבואה נתנה באוצר והבן הדברים כי הם עמוקים.
- פרשנות מודרנית:
בהמשך דף זה מופיעים ביאורים ופרשנויות של עורכי ויקיטקסט, שאינם בהכרח מייצגים את הפרשנות המסורתית.
ביאורים מסורתיים לטקסט ניתן למצוא בקטגוריה:אסתר ט א.
בַּיּוֹם אֲשֶׁר שִׂבְּרוּ אֹיְבֵי הַיְּהוּדִים לִשְׁלוֹט בָּהֶם
שִׂבְּרוּ ?
מה המילה הזו? מה הניקוד הנכון?
אנו מבינים שאויבי היהודים ושונאיהם רצו, או חשבו, או חשבו לשׁבור ולשלוט ביהודים.
הפקודה היתה להרוג ולהשמיד - כך שהם כבר התחילו לשׁבור חומות ובתים.
או
ככתוב "וַיֵּרְדוּ אֲחֵי יוֹסֵף, עֲשָׂרָה, לִשְׁבֹּר בָּר, מִמִּצְרָיִם" (בראשית מב ג) לשבור במשמעות: לקנות, לרכוש בר, תבואה. אין ספק שהם לא באו לשבור ולגנוב.
אולם הניקוד של המילה נבחר להיות "שִׂבְּרוּ", ב"שׂ" ולא ב"שׁ" ככתוב "שִׂבְרוֹ, עַל יְהוָה אֱלֹהָיו" (תהלים קמו ה), במשמעות קיוו, סברו, רצו לשלוט, אבל לא הצליחו, ככתוב בהמשך המשפט.
לִשְׁלוֹט?
הרי לא מדובר על "שליטה" אלא על השמדה וחיסול. "בשליטה" היהודים היו נשארים בחיים. אולי כהתחלה להרג צריך קודם לשלוט, ואחר כך יתחיל ההרג המסודר, אולם "וְנַהֲפוֹךְ הוּא", הפושעים אפילו לא הגיעו לשליטה.
קישורים
פסוק זה באתרים אחרים: הכתר • על התורה • Sefaria • תא שמע • אתנ"כתא • סנונית • שיתופתא
קטגוריות־משנה
קטגוריה זו מכילה את 6 קטגוריות המשנה המוצגות להלן, ומכילה בסך הכול 6 קטגוריות משנה. (לתצוגת עץ)
י
- י"ג אדר א' (ריקה)
- י"ג אדר ב' (דף אחד)
דפים בקטגוריה "אסתר ט א"
קטגוריה זו מכילה את 6 הדפים המוצגים להלן, ומכילה בסך־הכול 6 דפים.