קטגוריה:בראשית מג כח
נוסח המקרא
ויאמרו שלום לעבדך לאבינו עודנו חי ויקדו וישתחו [וישתחוו]
וַיֹּאמְרוּ שָׁלוֹם לְעַבְדְּךָ לְאָבִינוּ עוֹדֶנּוּ חָי וַיִּקְּדוּ וישתחו [וַיִּשְׁתַּחֲוּוּ].
וַיֹּאמְר֗וּ שָׁל֛וֹם לְעַבְדְּךָ֥ לְאָבִ֖ינוּ עוֹדֶ֣נּוּ חָ֑י וַֽיִּקְּד֖וּ וישתחו וַיִּֽשְׁתַּחֲוֽוּ׃
וַ/יֹּאמְר֗וּ שָׁל֛וֹם לְ/עַבְדְּ/ךָ֥ לְ/אָבִ֖י/נוּ עוֹדֶ֣/נּוּ חָ֑י וַֽ/יִּקְּד֖וּ ו/ישתחו [וַ/יִּֽשְׁתַּחֲוּֽוּ]׃
תרשים של הפסוק מנותח תחבירית על-פי הטעמים
פרשנות
- פרשנות מסורתית:
תרגום
אונקלוס (תאג'): | וַאֲמַרוּ שְׁלָם לְעַבְדָּךְ לַאֲבוּנָא עַד כְּעַן קַיָּים וּכְרַעוּ וּסְגִידוּ׃ |
ירושלמי (יונתן): | וַאֲמָרוּ שְׁלַם לְעַבְדָךְ לְאָבוּנָא עַד כְּדוֹן הוּא קַיֵים וְגַחֲנוּ וּסְגִידוּ: |
רש"י
רש"י מנוקד ומעוצב
• לפירוש "רש"י מנוקד ומעוצב" על כל הפרק •
אבן עזרא
• לפירוש "אבן עזרא" על כל הפרק •
ספורנו
• לפירוש "ספורנו" על כל הפרק •
" ויקדו וישתחוו" על שאלת שלום:
- פרשנות מודרנית:
בהמשך דף זה מופיעים ביאורים ופרשנויות של עורכי ויקיטקסט, שאינם בהכרח מייצגים את הפרשנות המסורתית.
ביאורים מסורתיים לטקסט ניתן למצוא בקטגוריה:בראשית מג כח.
שָׁלוֹם לְעַבְדְּךָ לְאָבִינוּ
וַיֹּאמְרוּ
יוסף שאל "הֲשָׁלוֹם אֲבִיכֶם הַזָּקֵן אֲשֶׁר אֲמַרְתֶּם הַעוֹדֶנּוּ חָי" (ביאור:בראשית מג כז). והאחים כולם, כפה אחד, עונים ביחד?
סביר שאחד דיבר בשם כולם.
- "שָׁלוֹם לְעַבְדְּךָ לְאָבִינוּ", המדבר עונה ומוסיף בכבוד, שאביהם גם הוא עבדו של השליט המצרי.
- "עוֹדֶנּוּ חָי", תשובה מדויקת לשאלתו (המעליבה?) של השליט ושימוש באותם מילים: "הַעוֹדֶנּוּ חָי?" - "עוֹדֶנּוּ חָי".
- האחים לא הוסיפו את מצב בריאותו של אביהם, למרות שיוסף הזכיר שאביהם זקן ויתכן שסובל ממחלות זיקנה. ובכלל, איך הם יודעים, הרי הם עזבו לפני מספר ימים את כנען. אבל לא היה צורך להכנס לפרטים ברורים: אביהם זקן, היה חי כשעזבו, בריאותו סבירה, מצבו הכספי חזק, ואין צורך לדאוג לו.
וַיִּקְּדוּ וישתחו [וַיִּשְׁתַּחֲוּוּ]
- האחים חותמים את תשובתם במתן כבוד מלכות בשנית ("וַיִּשְׁתַּחֲווּ לוֹ אָרְצָה" (ביאור:בראשית מג כו), בצורה זו הם רמזו שהם לא מעונינים לדבר בנושא הזה.
- האחים, כולל בנימין, נתנו למשנה מלך מצרים כבוד מלכות. כבוד כזה דרש המן, הראשון בשרים, מנכבדי העיר בשער העיר, וללא הצדקה בחוק היהודי ובמסורת, מרדכי סרב.
- האחים למעשה נתנו את חייהם בידי השליט והכירו בכוחו. גם כאן בשנית מתקיימת הנבואה הראשונה של יוסף, שאחד עשר אלומות ישתחוו לאלומתו, רק שהם לא ידעו שהוא יוסף. הם השתחוו לשליט מצרי מפחד שהם לא יקבלו אוכל וכל משפחתם תמות.
- בהמשך האחים חוזרים ומופיעים לפני יוסף פעם נוספת וגם שם נאמר: "וַיִּפְּלוּ לְפָנָיו אָרְצָה" (ביאור:בראשית מד יד). בפעם הזאת בנימין הואשם בגנבה משליט, ולפי חוקי חמורבי מספר 6, גזר דינו היה מוות. האחים נתנו כבוד לשליט, אבל הם נכנסו לביתו בלי לבקש רשות וניגשו לשליט ישירות, ובמידה מסוימת איימו עליו, שאם הוא יעיז לקחת את בנימין הוא יומת.
הזדמנות להודיע לשליט את תפילתו של יעקב
כאשר האחים יצאו עם בנימין, יעקב ברך אותם: "וְאֵל שַׁדַּי יִתֵּן לָכֶם רַחֲמִים לִפְנֵי הָאִישׁ, וְשִׁלַּח לָכֶם אֶת אֲחִיכֶם אַחֵר וְאֶת בִּנְיָמִין; וַאֲנִי, כַּאֲשֶׁר שָׁכֹלְתִּי שָׁכָלְתִּי" (ביאור:בראשית מג יד). ברגע זה היתה הזדמנות לברך את השליט, ולהגיד לו את דברי אביהם. ייתכן שיוסף היה מתגלה ברגע זה, כי הוא היה מבין שאביו לא שלח אותו למוות, ושאביו אוהב אותו ואת בנימין.
קישורים
פסוק זה באתרים אחרים: הכתר • על התורה • Sefaria • תא שמע • אתנ"כתא • סנונית • שיתופתא • תרגום לאנגלית
דפים בקטגוריה "בראשית מג כח"
קטגוריה זו מכילה את 5 הדפים המוצגים להלן, ומכילה בסך־הכול 5 דפים.