קטגוריה:אסתר ד ד
נוסח המקרא
ותבואינה [ותבואנה] נערות אסתר וסריסיה ויגידו לה ותתחלחל המלכה מאד ותשלח בגדים להלביש את מרדכי ולהסיר שקו מעליו ולא קבל
ותבואינה [וַתָּבוֹאנָה] נַעֲרוֹת אֶסְתֵּר וְסָרִיסֶיהָ וַיַּגִּידוּ לָהּ וַתִּתְחַלְחַל הַמַּלְכָּה מְאֹד וַתִּשְׁלַח בְּגָדִים לְהַלְבִּישׁ אֶת מָרְדֳּכַי וּלְהָסִיר שַׂקּוֹ מֵעָלָיו וְלֹא קִבֵּל.
ותבואינה וַ֠תָּב֠וֹאנָה נַעֲר֨וֹת אֶסְתֵּ֤ר וְסָרִיסֶ֙יהָ֙ וַיַּגִּ֣ידוּ לָ֔הּ וַתִּתְחַלְחַ֥ל הַמַּלְכָּ֖ה מְאֹ֑ד וַתִּשְׁלַ֨ח בְּגָדִ֜ים לְהַלְבִּ֣ישׁ אֶֽת־מׇרְדֳּכַ֗י וּלְהָסִ֥יר שַׂקּ֛וֹ מֵעָלָ֖יו וְלֹ֥א קִבֵּֽל׃
ו/תבואינה [וַ֠/תָּבוֹאנָה] נַעֲר֨וֹת אֶסְתֵּ֤ר וְ/סָרִיסֶ֙י/הָ֙ וַ/יַּגִּ֣ידוּ לָ֔/הּ וַ/תִּתְחַלְחַ֥ל הַ/מַּלְכָּ֖ה מְאֹ֑ד וַ/תִּשְׁלַ֨ח בְּגָדִ֜ים לְ/הַלְבִּ֣ישׁ אֶֽת־מָרְדֳּכַ֗י וּ/לְ/הָסִ֥יר שַׂקּ֛/וֹ מֵ/עָלָ֖י/ו וְ/לֹ֥א קִבֵּֽל׃
תרשים של הפסוק מנותח תחבירית על-פי הטעמים
פרשנות
- פרשנות מסורתית:
תרגום
תרגום אסתר (כל הפרק)
תרגום שני (כל הפרק)
מלבי"ם
• לפירוש "מלבי"ם" על כל הפרק •
- אחר ששלחה שילבש בגדים פשיטא שיסיר שקו :
אלשיך
[ו]אמר ולהסיר שקו מעליו כי הם דברי מותר כי לא היתה משלחת אליו בגדים להלבישו והוא בשקו. ועוד היה לו לומר להסיר שקו ולהלביש את מרדכי, כי הוא לבש שק, וראשונה יוסר השק ואחר כך ילבש את הבגדים. אך אמרה שילבישהו בגדים ואם לא יאבה לפחות יסיר את שקו מעליו ויבא בבגדיו הקרועים כי אין לבא בלבוש שק:
או יאמר ולהסיר שקו אחר אומרו להלביש וכו' שהוא הפך הסדר, כי הנה היה בלבה למהר ביאת מרדכי לפניה כי לא רצתה שילך לביתו ללבוש בגדיו לבא פנימה לדבר בה, וגם לא שיתמהמה להסיר שקו וללבוש בגדים כי אם להלביש את מרדכי בגדים על השק לכסותו לבא אל שער המלך, כי אין לבוא בלבוש שק, ואחר דברה עמו להסיר שקו מעליו בביתה כי לא עצרה כח להמתין עד יסיר השק ובגדים יחליף בחוץ, אך הוא לא קבל לא זה ולא זה להורות את בני ישראל אשר היו אתו ולאסתר עמהם כי אין ארוכת מחלתם בידי בשר ודם כי אם בידו יתברך לבדו כי לה' חטאו והוא אשר גזר עליהם ויחזיקו בה' אלהיהם. ומן הטעם הזה אפילו לא דיבר את שלוחיה דבר כאשר דבר אל התך אחר כך להגיד לה ולצוות עליה, להיות מצויים אתו בלי ספק רבים מבני ישראל שנקבצו אליו לקול צעקתו ומה גם תלמידיו אשר היו מתענים באשר יתענה ואם בעיניהם ידבר אל שלוחיה דבר ומה גם לצוות עליה לבא אל המלך היו מתרפים מהתשובה על כן לא דבר אליהם מטוב עד רע:מדרש רבה
"רֹאֵי פְּנֵי הַמֶּלֶךְ" שתי משפחות היו נכנסות אצל רבי אחת של רבי הושעיא ואחת של בית רבי יהודה בן פזי כשנתחתן ר' יהודה בן פזי לר' בקשו ליכנס תחלה ולא הניחן רבי אמי אמר להם כתיב (שמות כו, ל): "וַהֲקֵמֹתָ את המשכן כמשפטו אשר הראית" וכי יש משפט לעצים אלא קרש שזכה לינתן בצפון ינתן בצפון ושזכה לינתן בדרום ינתן בדרום בעון דימנון מאיכן אמר לון ר' סימון מן דרומא שנאמר (שופטים א, ב): "ויאמר ה' יהודה יעלה" אמר לו ר' מני הדא במלחמה ברם במינוי רואה פני המלך היושבים ראשונה אף הכא כן "רֹאֵי פְּנֵי הַמֶּלֶךְ":
פרק ד/פסוק ד
ותבאנה נערות וגו' (אסתר ד, ד) מ"ש ותבאנה נערות אסתר וסריסה להודיע גדול הבהלה שהיה לו כאשר באו אלו בפעם אחת כ"כ הוא דבר חדוש ומפני כך ותתחלחל ואין להקשות כי למה לא ידעה אסתר קודם כי כל כבודה בת מלך פנימה (תהלים מה, יד) ומכ"ש המלכה אסתר שכל עניניה בצניעות ולא ידעה המלכה מן אלו דברים כלום ולכך ותתחלחל המלכה מאוד ומה שלא כתיב ותבהל המלכה מאוד דבר זה מורה על גודל הבהלה לכך ותתחלחל כפל לשון שכל כפל הוא לגודל הענין גם היה זה מן הש"י סבה כי כאשר נודע הדבר על ידי מרדכי שזעק זעקה גדולה ומרה ועל שלבש שק תהיה אסתר מתחלחל כמו שהיה זה ולכך תעשה אסתר כמו שאפשר לעשות וכמו שעשתה ואם לא היה כך אינו נודע לאסתר מעצמה, ובגמרא (מגילה דף טו.) ותבואנה נערות אסתר (אסתר ד, ד) וגו' מאי ותתחלחל אמר רב שפרסה נדה שמואל אמר שהוצרכה לנקביה, ויש לתמוה דמאי נפקא מיניה בזה אם פרסה או שהוצרכה לנקביה, וביאר דבר זה שר"ל כאשר שמעה אסתר דבר זה היו מושלים בה כחות זרות כי כאשר שמעה כי המן רוצה להיות גובר ושולט היה גורם כשנודע לאסתר שפרסה נדה שהיה שולט עליה כחות הטומאה כמו שהם באים לשלוט על ישראל ובזה ידעה כי כחות הטומאה גוברים בעולם וכל זה שתהיה זריזה אסתר לעשות מה שאפשר לעשות, ומאן דאמר שנצרכה לנקביה גם כן סבר שגברו כחות הטומאה רק שאמר כי מצד אחר היה זה מה שהיתה נצרכה לצרכיה (ספר אור חדש עמוד קמז) הוא המאוס ודבר זה מתיחס יותר לכוחות החצונים המאוס והשקוץ כדכתיב ותעב תתעבנו (דברים ז, כו) ואלו שני דברים בפרט מתיחסים לע"ז, הטומאה הוא דבר אחד והמאוס ג"כ מתיחס לכוחות הטומאה ואין צריך לדבר זה ראיה ומ"ד שנצרכה לצרכיה מייחס השקוץ והמאוס אל הע"ז יותר ולכך אמר כאשר גברו הכוחות האלו נצרכה לצרכיה שהיה הטינוף והמיאוס גובר עליה ולמ"ד שפרסה נדה כי כאשר גברו הכוחות היה הטומאה גוברת ופרסה נדה ואלו שני דברים הם מחולקים והוא ידוע לנבונים, ועוד פי' זה כי כאשר שמעה אסתר השמועה הזאת נבהלה והיה דבר זה פועל שנוי באסתר למ"ד כי פרסה נדה כבר אמרנו למעלה כי הדם הוא מן הנפש ור"ל דבהלה היה שנוי בכוחות נפשה ומ"ד שנצרכה לצרכיה סבר כי היה הבהלה פועל שנוי בגוף שלה וצרכיה שייכים לגוף יותר ומחלוקתם איזה יותר קודם לקבל שנוי אם הנפש או הגוף ולכל אחד יש טעם וסברא ודבר זה בארנו למעלה ג"כ אצל מה שפרחה בה צרעת והוא דומה לזה.
ובמדרש (אסתר רבה ח, ג) אמר ותתחלחל המלכה מעוברת היתה והפילה ושוב לא ילדה, ודעת המדרש הזה כיון דכתיב (אסתר ד, ד) ותתחלחל סתם וסתם חלחלה מביא הפלת הולד ודבר זה הגיע לה שכיון שאחשורוש עשה דבר זה להשמיד ולהרוג את ישראל לא היה ראוי שיהיה לו שם בישראל ויהיה לו תולדה ממנה ולפיכך הולד שהיתה מעוברת הפילה ושוב לא ילדה מטעם זה שאין ראוי שיהיה זרעו בישראל כי גוי ועבד הבא על ישראל הולד כשר (יבמות דף מה.) ואף שחזר בו והפך אותו על המן דבר זה לא היה מן אחשורוש עצמו רק מצד כי יד הש"י עשתה זאת אבל הוא ברשעו מתחלה ועד סוף אבל קודם שעשה אחשורוש רצון המן נתן הש"י לה ולד מן אחשורוש וכאשר עשה זה הפילה ושוב לא נתעברה אבל כאשר תבין אמיתת הדברים כי רב ושמואל פליגי שכאשר שמעה אסתר כי גברו כוחות הטומאה והכוחות המתועבים היה גוברת עליה לכל אחד כדאית ליה וי"א אשר זכר במדרש שאמר כי הפילה דעת הי"א כי ההעדר היה גובר ע"י זה ולכך הפילה ונעדר הולד לגמרי ובודאי כוחות אלו דבק בהם ההעדר וגורמים ההעדר והם סבה לו והבן הדברים.
ותשלת בגדים להלביש את מרדכי ולהסיר את שקו (אסתר ד, ד) בודאי ידעה אסתר כי לא היה חסר בגדים ולמה שלחה לו להלביש אותו רק אמרה שיסיר את שקו וילבש בגדים ויבא אל שער המלך להגיד לה על מה הם הדברים האלו ולא אמרה שילך הוא לביתו וילבש בגדים אחרים כי לא רצתה אסתר להמתין כ"כ לגודל הבהלה ומרדכי לא קבל שא"כ יהיה נראה שלא לבש השק מתחלה רק כדי להודיע לאסתר את הצרה ולא בשביל אבל וצער עתה יהיה נראה כי לבישת השק הוא בשביל התשובה ועוד לכך לא קבל שלא רצה לחזור מן התשובה הזאת אף שעה אחת כי השק הזה הוא הדבק על בשרו וכאשר קבל עליו ללבוש השק ראוי שיהיה בו דבק לגמרי כמו שאמר במדרש (אסתר רבה ח, א) ולפי שתפס יעקב את השק שנאמר וישם שק במתניו (בראשית לז, לד) ולפיכך לא זז השק מזרעו וכל זה מפני כי השק דבק על בשרו של אדם ביותר ומורה זה כי הצרות לישראל הם תמיד כי הם רודפים אחריהם ודביקים כמו השק הזה שהוא דבק על בשרו ולכך ג"כ כאשר לבש מרדכי שק בשביל גזירת המלך אחשורוש על עמו לא היה מסלק השק ממנו עד שהש"י היה מסלק הגזירה וכן אמרו במדרש (ילקוט שמעוני אסתר סי' תתרנו) ותשלח בגדים להלביש את מרדכי ולהסיר שקו מעליו ולא קבל (אסתר ד, ד) אמר אין אני מזיז את השק עד שיעשה הקב"ה ניסים כמו שעשה לראשונים ביעקב כתיב (שם) וישם שק במתניו ובאחאב לא תלה לו ג' שנים וכן ביורם כלה שקו הרעב משומרון וכל זה כמו שאמרנו לפי שהוא דבק על בשרו ומורה זה על צרה הדבוקה בו ואם היה מסיר השק אשר היה ראוי להיות דבק
(ספר אור חדש עמוד קמח)
בבשרו היה נראה כי הוא סר מן התשובה לגמרי לכך לא היה רוצה להסיר שק.
- פרשנות מודרנית:
תרגום ויקיטקסט: בינתיים, אסתר המלכה היתה בהרמון הנשים ולא ידעה שום דבר על הגזירה, עד שנערות אסתר וסריסיה באו ואמרו לה, שמרדכי זועק ברחוב העיר ועומד לפני השער בלבוש שק; אז המלכה הבינה שקרה דבר נורא, התחלחלה (רעדה מפחד) מאד, ושלחה שליחים עם בגדים להלביש את מרדכי ולהסיר שקו מעליו כדי שיוכל להיכנס לארמון ולדבר איתה; אבל מרדכי לא קיבל את הבגדים ולא הסכים להיכנס לארמון.
בהמשך דף זה מופיעים ביאורים ופרשנויות של עורכי ויקיטקסט, שאינם בהכרח מייצגים את הפרשנות המסורתית.
ביאורים מסורתיים לטקסט ניתן למצוא בקטגוריה:אסתר ד ד.
אסתר מבינה שקרה משהו רע
הפסוק מלמדנו, שאסתר המלכה היתה מנותקת מהעולם היהודי - היא היתה ספונה בהרמון הנשים של אחשורוש, ולא שמעה שום דבר על הגזירה המאיימת להשמיד את עמה.
ותבואינה [וַתָּבוֹאנָה] נַעֲרוֹת אֶסְתֵּר וְסָרִיסֶיהָ וַיַּגִּידוּ לָהּ
הדבר הראשון שגרם לה להתעורר ולהבין שקרה משהו רע היה, כשנערותיה וסריסיה סיפרו לה על איש מוזר הזועק ברחוב ולובש שק ועומד לפני השער. אפשרי שאסתר פקדה על משרתיה לשים עין על מרדכי ולדווח על מעשיו. לפי התיאורים, הבינה אסתר שאותו איש מוזר הוא מרדכי דודה.
אבל מדוע מרדכי עצמו לא סיפר לאסתר מה קרה? הוא הרי יכל ליצור איתה קשר, כמו שעשה בפרשת בגתן ותרש (אסתר ב כב)! - שני הסברים:
1. מעמדו של מרדכי השתנה מאז שהמן עלה לגדולה (אסתר ג א) - המן התנשא בשער המלך, ומרדכי איבד את היכולת להכנס עד בית הנשים. המן קיבל תפקיד, לסגור ולשמור את הארמון, וכך בודד את המלך והמלכה ממידע חיצוני.
2. מרדכי רצה לגרום לאסתר להתחלחל ולהזדעזע, להוציא אותה מהאדישות והניתוק בהרמון הנשים, ולעורר אותה לפעול למען עמה. וכך היה:
וַתִּתְחַלְחַל הַמַּלְכָּה מְאֹד
ותתחלחל - מלשון (שמות טו יד): "חִיל אָחַז יֹשְׁבֵי פְּלָשֶׁת" (אבן עזרא): הזדעזעה ורעדה מפחד. אסתר אמנם עדיין לא ידעה על פקודת ההרג עד שמרדכי שלח לה את פתשגן כתב הדת (אסתר ד ח). אותו יום לא היה יום אבל ליהודים כמנהגם; אסתר ידעה שלמרדכי אין קרוב משפחה (הורה, אישה, ילד, אח, אחות, ...) חוץ ממנה שמותו יצדיק מנהגי אבלות.
אסתר עדיין לא ידעה מה בדיוק קרה - בהתחלה חשבה שקרה משהו רע למרדכי עצמו. היא חששה למעמדו ובריאותו של מרדכי, אשר נראה לה מדברי משרתיה, כאדם חסר בית. לכן אסתר שולחת בגדים ולא שואלת לבעיתו. מהיכן בהרמון הנשים לקחה אסתר בגדי גברים אשר יתאימו למרדכי בגודל ובמעמד, ומה נעשה בבגדים לאחר שמרדכי סרב לקבלם, המגילה לא מספרת לנו. אנו גם לא יודעים מה ידעה אסתר, אולם סביר להניח שאסתר חשבה שמפלה שכזו היא עונש מיד מלכות, הרי יהודים אחרים יעזרו למרדכי אלא אם הם מפחדים מהמלכות. אסתר במעשיה חשפה את הקשר בינה למרדכי, ולא חששה להסתכן בעזרה לבן משפחתה אפילו אם המלכות הענישה אותו. לפחות, אסתר ידעה שמרדכי חי, ולכן לבטח שהוא לא הכעיס את המלך.
וְלֹא קִבֵּל
מרדכי לא קיבל (סירב לקחת) את הבגדים ששלחה אסתר ולהיכנס לארמון, מאותן שתי סיבות שלא סיפר לה מלכתחילה מה קרה:
1. מעמדו בארמון ירד, האוירה כעת עוינת כלפי יהודים; מרדכי כבר לא יכול להסתובב בחופשיות בארמון.
2. מרדכי רצה לזעזע את אסתר, שתבין שהמצב השתנה ותצא מהניתוק שלה בהרמון הנשים.
אמנם, כשהנערות חזרו בשלום ולא פגעו בהם שוטרי המלך, ידעה אסתר שמרדכי אינו מוענש על ידי המלכות, והוא רוצה להתאבל ורוצה שהיא תשאל על מה זה ולמה.
אסתר ומרדכי רצו לבדוק, האם שומרי השער יעשו חיפוש על בגדי משרתי המלכה. כאשר המשרתים עברו בשלום לשני הכיוונים, מרדכי העיז לתת את פתשגן כתב הדת להתך, להביא למלכה.
קישורים
פסוק זה באתרים אחרים: הכתר • על התורה • Sefaria • תא שמע • אתנ"כתא • סנונית • שיתופתא
דפים בקטגוריה "אסתר ד ד"
קטגוריה זו מכילה את 9 הדפים המוצגים להלן, ומכילה בסך־הכול 9 דפים.