קטגוריה:בראשית מט כז
נוסח המקרא
בנימין זאב יטרף בבקר יאכל עד ולערב יחלק שלל
בִּנְיָמִין זְאֵב יִטְרָף בַּבֹּקֶר יֹאכַל עַד וְלָעֶרֶב יְחַלֵּק שָׁלָל.
בִּנְיָמִין֙ זְאֵ֣ב יִטְרָ֔ף בַּבֹּ֖קֶר יֹ֣אכַל עַ֑ד וְלָעֶ֖רֶב יְחַלֵּ֥ק שָׁלָֽל׃
בִּנְיָמִין֙ זְאֵ֣ב יִטְרָ֔ף בַּ/בֹּ֖קֶר יֹ֣אכַל עַ֑ד וְ/לָ/עֶ֖רֶב יְחַלֵּ֥ק שָׁלָֽל׃
תרשים של הפסוק מנותח תחבירית על-פי הטעמים
פרשנות
- פרשנות מסורתית:
תרגום
אונקלוס (תאג'): | בִּנְיָמִין בְּאַרְעֵיהּ תִּשְׁרֵי שְׁכִינְתָא וּבְאַחְסָנְתֵיהּ יִתְבְּנֵי מַקְדְּשָׁא בְּצַפְרָא וּבְפַנְיָא יְהוֹן מְקָרְבִין כָּהֲנַיָּא קוּרְבָּנָא וּלְעִדָּן רַמְשָׁא יְהוֹן מְפַלְּגִין מוֹתַר חוּלָקְהוֹן מִשְּׁאָר קוּדְשַׁיָּא׃ |
ירושלמי (יונתן): | בִּנְיָמִין שֵׁבֶט תַּקִיף כְּדֵיבָא טַרְפֵיהּ בְּאַרְעֵיהּ תִּשְׁרֵי שְׁכִינַת מָרֵי עַלְמָא וּבְאַחְסַנְתֵּיהּ יִתְבְּנֵי בֵּית מוּקְדְשָׁא בְּצַפְרָא יְהוֹן כַּהֲנַיָא מְקַרְבִין אִימַר תְּדִירָא עַד אַרְבַּע שָׁעִין וּבֵינֵי שִׁמְשָׁתָא יְקַרְבוּן אִימַר תִּנְיַין וּבְרַמְשָׁא יְהוֹן מְפַלְגִין מוֹתַר שְׁאַר קוּרְבָּנַיָא וְאָכְלִין גְבַר חוּלְקֵיהּ: |
ירושלמי (קטעים): | בִּנְיָמִין מְדַמֵי לֵיהּ לְדוֹב חָטוּף בִּתְחוּמֵיהּ יִתְבְּנֵי מַקְדְשָׁא וּבְאַחֲסַנְתֵּיהּ תִּשְׁרֵי אִיקַר שְׁכִינְתָּא דַיְיָ בְּצַפְרָא יֶהֱוַון כַּהֲנַיָא מְקַרְבִין אִימַר תְּמִידָא וּמִנְחָתֵיהּ וְעִם מִטְמָעֵי שִׁמְשָׁא יֶהֱוַון כַהֲנַיָא מְקַרְבִין אִימַר תְּמִידָא וּמִנְחָתֵיהּ וּבְרַמְשָׁא יֶהֱוַון מְפַלְגִין קוּרְבָּנַיָא דִבְנֵי יִשְרָאֵל: |
רש"י
"בבקר יאכל עד" - לשון ביזה ושלל המתורגם עדאה ועוד יש לו דומה בלשון עברית (ישעיהו לג) אז חולק עד שלל ועל שאול הוא אומר שעמד בתחלת בוקרן (ס"א פריחתן) וזריחתן של ישראל
"ולערב יחלק שלל" - אף משתשקע שמשן של ישראל ע"י נבוכדנצר שיגלם לבבל
"יחלק שלל" - מרדכי ואסתר שהם מבנימין יחלקו את שלל המן שנאמר הנה בית המן נתתי לאסתר ואונקלוס תרגם על שלל הכהנים בקדשי המקדש
רש"י מנוקד ומעוצב
• לפירוש "רש"י מנוקד ומעוצב" על כל הפרק •
בַּבֹּקֶר יֹאכַל עַד – לְשׁוֹן בִּזָּה וְשָׁלָל, הַמְּתֻרְגָּם "עֲדָאָה"; וְעוֹד יֵשׁ לוֹ דּוֹמֶה בִּלְשׁוֹן עִבְרִית: "אָז חֻלַּק עַד שָׁלָל" (ישעיהו לג,כג). וְעַל שָׁאוּל הוּא אוֹמֵר, שֶׁעָמַד בִּתְחִלַת בָּקְרָן וּזְרִיחָתָן שֶׁל יִשְׂרָאֵל.
וְלָעֶרֶב יְחַלֵּק שָׁלָל – אַף מִשֶׁתִּשְׁקַע שִׁמְשָׁן שֶׁל יִשְׂרָאֵל עַל יְדֵי נְבוּכַדְנֶצַר, שֶׁיַּגְלֵם לְבָבֶל, יְחַלֵּק שָׁלָל – מָרְדְּכַי וְאֶסְתֵּר, שֶׁהֵם מִבִּנְיָמִין, יְחַלְּקוּ אֶת שְׁלַל הָמָן, שֶׁנֶּאֱמַר: "הִנֵּה בֵית הָמָן נָתַתִּי לְאֶסְתֵּר" (אסתר ח,ז; אסת"ר י,יג). וְאוֹנְקְלוֹס תִּרְגֵּם עַל שְׁלַל הַכֹּהֲנִים בְּקָדְשֵׁי הַמִּקְדָּשׁ.
רשב"ם
ולערב יחלק שלל: שכן מנהגו של זאב, זאב ערבות ישדדם, זאבי ערב לא גרמו לבקר:
אבן עזרא
• לפירוש "אבן עזרא" על כל הפרק •
עד — תרגום "שלל". וכן "אז חלק עד שלל" (ישעיהו לג, כג); "ליום קומי לעד" (צפניה ג, ח); "בגד עדים" (ישעיהו סד, ה). ולערב יחלק הטרף ששלל לבניו.
וישועה אמר כי זה רמז לשאול, שניצח את עמלק. וטעם בבוקר — בתחילת המלכות; ולערב – בגלות, על דבר מרדכי. וזהו דרך דרש. ודעת המתרגם ארמית ידוע:רבינו בחיי בן אשר
• לפירוש "רבינו בחיי בן אשר" על כל הפרק •
וע"ד המדרש בנימין זאב יטרף עשרה בנים היו לו לבנימין כמנין זאב. בבקר יאכל עד. זהו שאול בן קיש שהוא משבט בנימין שהיה המלך הראשון והיה תחלת בקרן של ישראל ולערב יחלק שלל. אף משתשקע שמשן של ישראל על ידי נבוכדנצר שיגלם לבבל יחלק שלל, מרדכי ואסתר שהם מבני בנימין יחלקו את שלל המן שנאמר (אסתר ח׳:ז׳) הנה בית המן נתתי לאסתר.
וע"ד הקבלה בנימין זאב יטרף היה בנימין כלול משתי מדות שכל הבנין נכלל בהם ונקשר מעלה ומטה, וכן השכינה השורה בחלקו כלולה מן הכל והמשילו לזאב הטורף האוכל תמיד של שחר ותמיד של בין הערבים, ולפי שהוא כלול מן העשר הוליד בנים כמנינם וכנגדם וזהו לשון יחלק שלל כלשון (תהילים ס"ח:י"ג) ונות בית תחלק שלל והיא השכינה, ומזה תרגם אונקלוס בארעיה תשרי שכינתיה והבן זה.
ואחר שבארתי לך בכאן גם בפרשת לידת השבטים שכל אחד מהם נקרא על שם מדה ידועה ממדותיו של הקב"ה עוד תמצא אם תפקח עיני שכלך כי י"ב אבני החושן שבהם קבועים ומפותחים י"ב שבטים גוון האבנים ההם כפי גוון מדותיה למעלה, כי ראובן הרומז למדת הדין אבנו אודם ובנימן הכלול מכל המדות אבנו ישפה שהיא כלולה מגוונין הרבה, ובפסוק ועשית חשן משפט אזכיר זה בעז"ה ושם תראה.ספורנו
• לפירוש "ספורנו" על כל הפרק •
מלבי"ם
• לפירוש "מלבי"ם" על כל הפרק •
כלי יקר
• לפירוש "כלי יקר" על כל הפרק •
וסמך ענין זה, לברכת זאב יטרף, להוכיח גם את שופטי ישראל שלא יטרפו במלחמה יותר מכדי הצורך, כמ"ש (צפניה ג.ג) שופטיה זאיבי ערב לא גרמו לבוקר, מאשים אותם הנביא במה שטרפו יותר מן ההכרחי, על כן קראם זאיבי ערב, ואמר לא גרמו לבוקר כי לא בקשו ההכרחי הניתן בבוקר, וכן מאשים את שאול שהיה מן בנימין, ותעט אל השלל (ש"א טו.יט) כי לא זכר ברכת יעקב לבנימין, אבל באברהם נאמר (בראשית יד.כד) בלעדי אשר אכלו הנערים וגו', דוקא כדי אכילתם לקח ולא לחלק להם שלל מותרי, ובזה נשא המשל מן הזאב הטורף לצורך מאכלו ולפעמים הוא טורף ומשחית ללא תועלת, וזה פירוש יקר.
ובבעל הטורים מסיק, שר"ת של התחלת ברכת כל השבטים עולה שס"ה כמנין ימות החמה, וס"ת עולה שנ"ד כמנין ימות הלבנה, לפי שבעוה"ז כל ממשלתם דומה ללבנה, פעמים נבנתה פעמים נפרצה, כך לפעמים הם חסרים מן המלכות, אבל בזמן שיציץ ציץ וצמח צדיק שמו של משיח שקדם לעולם (פסחים נד.) אז כתיב (תהלים פט.לז) כסאו כשמש נגדי, שיהיה מלכותם נצחי כשמש, ועל כן נרמזה השמש בראש תיבות, רמז לשמו של משיח שקדם לעולם, וזהו סוד זרח ופרץ שדרשו על חמה ולבנה, וזהו מראה הערב והבוקר שנזכר כאן בבנימין.אור החיים
• לפירוש "אור החיים" על כל הפרק •
בעל הטורים
• לפירוש "בעל הטורים" על כל הפרק •
התחלת התיבות שאחר שמותן כגון ב'כורי א'חים א'תה ל'חוף ח'מור י'דין ג'דוד ש'מנה א'ילה ב'ן ז'אב עולה לחשבון שס"ה כמנין ימות החמה ואותיות האחרונות של הברכות כגון על'ה בישרא'ל מחל'ב צידו'ן עוב'ד יהי'ה עק'ב מל'ך שפ'ר אחי'ו של'ל עולה שנ"ד כמנין ימות הלבנה וזהו שנאמר כה אמר ה' נותן שמש לאור יומם חקות ירח וכוכבים לאור לילה וגו' אם ימושו החקים האלה מלפני נאם ה' גם זרע ישראל ישבתו מהיות גוי לפני כל הימים:
יעקב הקדים דן לגד כסדר תולדותם משה הקדים גד לדן לפי שהוא קבור בחלקו:
- פרשנות מודרנית:
בהמשך דף זה מופיעים ביאורים ופרשנויות של עורכי ויקיטקסט, שאינם בהכרח מייצגים את הפרשנות המסורתית.
ביאורים מסורתיים לטקסט ניתן למצוא בקטגוריה:בראשית מט כז.
בִּנְיָמִין זְאֵב יִטְרָף
מטרת הברכות של יעקב
יעקב מודיע מה יקרה "בְּאַחֲרִית הַיָּמִים" (ביאור:בראשית מט א), ולא 'בקץ הימים', והכוונה כאשר הם יגיעו לארץ המובטחת.
- ומטרתו להציג את אופי הבנים, ולהנחות מי ימלוך עליהם בהצלחה. ("אָבוֹת יֹאכְלוּ בֹסֶר וְשִׁנֵּי הַבָּנִים תִּקְהֶינָה" (יחזקאל יח ב), מעשה אבות סימן לבנים.)
- ראו הרצאת הרב אורי שרקי: |האספו ואגידה לכם את אשר יקרה אתכם באחרית הימים.
בנימין מתאים להיות מלך בצורה חלקית
כידוע שאול היה המלך הראשון, ומרדכי המלך האחרון, בתנ"ך. בשאר תקופת המלכים בנימין היה נעדר.
כך גם מתואר בנימין: בבוקר הוא יצוד ויאכל שלל ("עַד" עדיים, תכשיטים, שלל (ישעיהו לג כג)) ובערב הוא יחלק שלל לחבריו ועמו. במשך היום הוא חסר, ולא עושה דבר.
מתי נכתב הפסוק?
ברכת יעקב מגלה לנו דברים שיקרו בעתיד הרחוק, כאשר בני ישראל ישבו בארצם.
לא נאמר שאלוהים נתן לו את הנבואה הזאת, ורש"י אפילו טוען "בקש לגלות את הקץ ונסתלקה ממנו שכינה והתחיל אומר דברים אחרים" (רש"י על בראשית מט א).
אנו רואים
- ששבט יהודה הוא חזק ושליט בארץ ישראל - ניתן להבין שזה נכתב לאחר חיי דוד המלך ובזמן ממלכת יהודה.
- ששבט זְבוּלֻן זכה בהגרלה להיות "לְחוֹף יַמִּים יִשְׁכֹּן, וְהוּא לְחוֹף אֳנִיֹּת, וְיַרְכָתוֹ עַל צִידֹן" (בראשית מט יג), וזה קרה לאחר חלוקת הנחלות בתקופת יהושע.
ניתן להסיק שהברכה נכתבה מאוחר יותר, וההיסטוריה של שבט בנימין היתה ידועה:
- בנימין היה ילד מוגבל. בנימין התחיל את חייו כאשר אימו, רחל, הקשתה ללדת (ביאור:בראשית לה יז), ונראה שהוא סבל בלידתו והיה ילד מוגבל שלא דיבר ולא הבין מה קורה סביבו ושתק כאשר האשימו אותו בגנבה שעונשה מוות או עבדות (ביאור:בראשית מד טז). נראה שהשבטים חששו מפגיעה מוחית תורשתית בבני בנימין ולא נתנו להם מבנותיהם, וכך בני בנימין הפכו ל"בְנֵי בְלִיַּעַל" (שופטים יט כב), עד כדי כך שבני ישראל נשבעו לא לתת להם מבנותיהם (שופטים כא יח), ובאמת שאול המלך סבל בראשו, ככתוב: "וַתְּהִי רוּחַ יְהוָה רָעָה, אֶל שָׁאוּל" (שמואל א יט ט).
- חוסר יכולתם לכבוש את ארצם במרכז (שופטים א כא).
- בנימין, שישבו במרכז הארץ התעללו בעוברי אורח מבני ישראל, סיפור פילגש בגיבעה (שופטים יט כב).
- הריגת שבט בנימין עד ששרדו רק "שֵׁשׁ מֵאוֹת אִישׁ" (שופטים כ מז), ונתנו להם לחטוף נשים מ"בְנוֹת שִׁילוֹ" (שופטים כא כא).
- שמואל הנביא ממנה את שאול למלך ישראל (שמואל א י א).
- שמואל מודיע לשאול שממלכתו תלקח ממנו (שמואל א טו כו), והוא ימות עם בניו (שמואל א כח יט).
- "מָרְדֳּכַי, בֶּן יָאִיר בֶּן שִׁמְעִי בֶּן קִישׁ, אִישׁ יְמִינִי" (ביאור:אסתר ב ה), מציל את היהודים בממלכת פרס.
בִּנְיָמִין זְאֵב יִטְרָף
המילה טרף אינה ברורה. הניקוד אינו מחייב כי הוא נוסף מאות שנים מאוחר יותר, והוא פרוש בלבד.
- "יִּטְרֹף" - שורש 'טרף' - פועל פעיל עתיד - הרג ואכל בעל חיים אחר, אכל בתאווה ובזריזות, זלל (מילוג).
- 'יִטָּרֵף' - שורש 'טרף' - פועל סביל עתיד - נַאֲכַל בתאווה ובזריזות, נִזְלַל, אחר אכל אותו (מילוג).
- 'יֻטְרַף' - שורש 'טרף' - יעשה למטורף, נפגע במוחו, איבד השפיות, הגיע לשיגעון, תועתע, לוקה בנפשו (מילוג) רוצה לטרוף מעל הנדרש בתאות שגעון.
בנימין יחיה בצרות כל חייו עד שהוא נטמע ושרד בתוך שבט יהודה, וכל אנשיו התיהדו, ככתוב: "אִישׁ יְהוּדִי הָיָה בְּשׁוּשַׁן הַבִּירָה, וּשְׁמוֹ מָרְדֳּכַי בֶּן יָאִיר בֶּן שִׁמְעִי בֶּן קִישׁ, אִישׁ יְמִינִי" (ביאור:אסתר ב ה).
נראה שכל הפרושים למילה "יִטְרָף" הם נכונים ביחד: בנימין שסבל בנפשו, יטרוף אחרים, והוא יטרף ויפגע קשות עד טמיעתו.
בַּבֹּקֶר יֹאכַל עַד, וְלָעֶרֶב יְחַלֵּק שָׁלָל
יעקב מודיע שכזאב, בנימין יצוד בלילה ויפגע באחרים, וכך קרה שהפלגש בגבעה נפגעה בלילה עד הבוקר, כאשר בני הבליעל התעללו וחילקו את שללם ביניהם.
ייתכן שיש כאן רמז לשאול ולמרדכי ואסתר:
- כאשר שאול נלחם בעמלקים הוא לקח שלל והוענש.
- כאשר מרדכי ואסתר הרשו ליהודים להלחם בצריהם, לאחר הנצחון הם לא לקחו שלל מרכוש הצרים, ככתוב: "וּבַבִּזָּה לֹא שָׁלְחוּ אֶת יָדָם" (ביאור:אסתר ט י).
ה"בֹּקֶר" מסמל התחלת העבודה, וה"עֶרֶב" מסמל את סוף התהליך והעבודה. כך נראה שיעקב מאחל לבנימין הצלחה בהתחלה עד הסוף. אולם לאחר הערב מגיע הלילה שבו הזאב יצא לטרוף - ייתכן שהוא יצוד ויחזור עם שללו לחלק בין חבריו, או שיצודו אותו יקחו את רכושו והציידים יחלקו את שללו ביניהם, וזה יהיה סופו. וכך באמת קרה לבנימין - משבט חזק הוא הפך לקטן ביותר, משבטו של המלך שאול הוא נהפך לאסיר בית בארמון מלכי יהודה.
קישורים
פסוק זה באתרים אחרים: הכתר • על התורה • Sefaria • תא שמע • אתנ"כתא • סנונית • שיתופתא
דפים בקטגוריה "בראשית מט כז"
קטגוריה זו מכילה את 9 הדפים המוצגים להלן, ומכילה בסך־הכול 9 דפים.