קטגוריה:שמות לב ב
נוסח המקרא
ויאמר אלהם אהרן פרקו נזמי הזהב אשר באזני נשיכם בניכם ובנתיכם והביאו אלי
וַיֹּאמֶר אֲלֵהֶם אַהֲרֹן פָּרְקוּ נִזְמֵי הַזָּהָב אֲשֶׁר בְּאָזְנֵי נְשֵׁיכֶם בְּנֵיכֶם וּבְנֹתֵיכֶם וְהָבִיאוּ אֵלָי.
וַיֹּ֤אמֶר אֲלֵהֶם֙ אַהֲרֹ֔ן פָּֽרְקוּ֙ נִזְמֵ֣י הַזָּהָ֔ב אֲשֶׁר֙ בְּאׇזְנֵ֣י נְשֵׁיכֶ֔ם בְּנֵיכֶ֖ם וּבְנֹתֵיכֶ֑ם וְהָבִ֖יאוּ אֵלָֽי׃
וַ/יֹּ֤אמֶר אֲלֵ/הֶם֙ אַהֲרֹ֔ן פָּֽרְקוּ֙ נִזְמֵ֣י הַ/זָּהָ֔ב אֲשֶׁר֙ בְּ/אָזְנֵ֣י נְשֵׁי/כֶ֔ם בְּנֵי/כֶ֖ם וּ/בְנֹתֵי/כֶ֑ם וְ/הָבִ֖יאוּ אֵלָֽ/י׃
תרשים של הפסוק מנותח תחבירית על-פי הטעמים
פרשנות
- פרשנות מסורתית:
תרגום
אונקלוס (תאג'): | וַאֲמַר לְהוֹן אַהֲרֹן פָּרִיקוּ קְדָשֵׁי דְּדַהְבָּא דִּבְאוּדְנֵי נְשֵׁיכוֹן בְּנֵיכוֹן וּבְנָתְכוֹן וְאֵיתוֹ לְוָתִי׃ |
ירושלמי (יונתן): | וַאֲמַר לְהוֹן אַהֲרן פְּרִיקוּ קָדָשֵׁי דְדַהֲבָא דִבְאוּדְנֵי נְשֵׁיכוֹן בְּנֵיכוֹן וּבְנָתֵיכוֹן וְאַיְיתוּ לְוָתִי: |
רש"י
"פרקו" - לשון ציווי מגזרת פרק ליחיד כמו ברכו מגזרת ברך
רש"י מנוקד ומעוצב
• לפירוש "רש"י מנוקד ומעוצב" על כל הפרק •
פָּרְקוּ – לְשׁוֹן צִוּוּי, מִגִּזְרַת "פָּרֵק" לַיָּחִיד, כְּמוֹ "בָּרְכוּ" מִגִּזְרַת "בָּרֵךְ".
רמב"ן
מלבי"ם
• לפירוש "מלבי"ם" על כל הפרק •
נזמי האזן שחביבים עליהם. שע"י שיתנו הנאהב והיקר בעיניהם תחול עליו ענין הרוחני, וחשב שע"י שהנשים ובניהם לא יתרצו לתת נזמי אזניהם ימשך הדבר ויתבטל עד יבא משה, וגם רמז להם דברי מוסר באשר שמעו בסיני שלא יהיה להם פסל וכל תמונה, וקבלו עליהם דברי ה' וזה עדי אזניהם, כמ"ש (משלי כה) נזם זהב וחלי כתם מוכיח חכם על אזן שומעת, ועתה הגם שהם רוצים לפרק תכשיט אזניהם ולחלל ברית ה' עדיין נשיהם ובניהם נזמיהם באזניהם, ולא הסירו את עדים מהר חורב, וצריך שהם ג"כ יסכימו ע"ז, ובאמת
לא רצו הנשים לסור מעל ה' ולהסיר תכשיט אזניהם רק,כלי יקר
• לפירוש "כלי יקר" על כל הפרק •
אור החיים
• לפירוש "אור החיים" על כל הפרק •
פרקו. פירוש, אתם ולא הם:
נזמי הזהב. ולא זהב אחר:
אשר באזני. אם ישנם ולא מונחים בארגז ולא שילבשו מחדש ואם לא דבר זה מעכב, גם אמר נשיכם בניכם ובנותיכם שלא להניח זהב על כלם ובאמצעות כל זה יתעכבו זמן מה, גם אמר והביאו פירוש ולא תשלחו על ידי שליח, אלי ולא לזולתי ולא על ידכם, וטעמו שדבר הנעשה על ידי רבים אין בו עיכוב ועל ידי יחיד יתעכב קצת והם לא נתעכבו ועשו כל התנאים זולת הנזמים אז"ל (תנחומא) שלא רצו הנשים והביאו את שלהם כדי שלא להתעכב:
- פרשנות מודרנית:
בהמשך דף זה מופיעים ביאורים ופרשנויות של עורכי ויקיטקסט, שאינם בהכרח מייצגים את הפרשנות המסורתית.
ביאורים מסורתיים לטקסט ניתן למצוא בקטגוריה:שמות לב ב.
וַיֹּאמֶר אֲלֵהֶם אַהֲרֹן: פָּרְקוּ נִזְמֵי הַזָּהָב
(אילן סנדובסקי)
נִזְמֵי הַזָּהָב
"נִזְמֵי הַזָּהָב" היו קישוט לגברים אבל בעיקר לנשים. כמתנת ארוסין עבד אברהם נתן לרבקה "נֶזֶם זָהָב בֶּקַע מִשְׁקָלוֹ" (ביאור:בראשית כד כב). אדם אוהב את הקישוטים שלו וזוכר את האדם שנתן לו את הקישוט וקשה לו להפרד מהנזם.
לאחר שאיוב החלים, חבריו ומשפחתו באו לבקר אותו וכל איש נתן לו: "אִישׁ קְשִׂיטָה אֶחָת, וְאִישׁ נֶזֶם זָהָב אֶחָד" (ביאור:איוב מב יא), כדי להראות כבוד.
נזם לא יכול להיות כבד מדי אחרת הוא יקרע את האוזן, לכן, כפי שכתוב באיוב, נזם זהב היה בערכו כקשיטה אחת, או כמו מטבע זהב אחת.
הקביעה שכל אדם יתן נזם זהב אחד, גרמה לצדק כלכלי, כאשר העשירים נותנים נזמים יקרים, והעניים נותנים נזמים זולים יותר, כמיטב יכולתם, והעניים מאוד לא נותנים. כך כולם תורמים שווה לערכם.
וַיֹּאמֶר אֲלֵהֶם אַהֲרֹן
אהרון רצה לוודא שהאנשים באמת רוצים 'אלוהים' ומוכנים לתת מתנה יקרה להם למען כלל הציבור. אולי אהרון חשב שהאנשים יסרבו לתת נזם, או שיקח להם הרבה זמן, ובנתיים משה יחזור.
יעקב קיבל הוראה מה' "קוּם עֲלֵה בֵית אֵל וְשֶׁב שָׁם, וַעֲשֵׂה שָׁם מִזְבֵּחַ" (ביאור:בראשית לה א). יעקב הודיע זאת לבני ביתו: "הָסִרוּ אֶת אֱלֹהֵי הַנֵּכָר אֲשֶׁר בְּתֹכְכֶם, וְהִטַּהֲרוּ וְהַחֲלִיפוּ שִׂמְלֹתֵיכֶם" (ביאור:בראשית לה ב). בני ביתו של יעקב הבינו ונתנו לו "אֵת כָּל אֱלֹהֵי הַנֵּכָר אֲשֶׁר בְּיָדָם, וְאֶת הַנְּזָמִים אֲשֶׁר בְּאָזְנֵיהֶם" (ביאור:בראשית לה ד). לא ברור אם בני ביתו של יעקב ידעו שיעקב עומד לקבור את הרכוש ולהפטר ממנו, או שהוא עמד להתיך את הזהב ורצה לבנות תרפים חדשים לאלוהיו. יעקב לא ביקש נזמים, ומהעובדה שבני משפחתו נתנו את הנזמים, ניתן להבין שאנשי ביתו של יעקב חשבו להוסיף עוד זהב כדי ליצור פסל גדול ומרשים. יש חושבים שחלק מהרחיצה והטהור שיעקב דרש היה להוריד את הנזמים, אולם אז לא היה צורך לתת אותם, אלא אחרי הרחיצה להחזיר את הנזמים הרחוצים לאוזן הרחוצה.
הרחיצה, החלפת בגדים והסרת נזמים היתה כאילו מחיקת העבר והתחלה חדשה, זהות חדשה. לאחר פריקת הנזם האנשים קיוו למתנות חדשות מהאוהבים אותם.
פָּרְקוּ נִזְמֵי הַזָּהָב אֲשֶׁר בְּאָזְנֵי
אהרון הגביל את כמות הזהב מכל משפחה רק לנזמים באוזני "נְשֵׁיכֶם בְּנֵיכֶם וּבְנֹתֵיכֶם". הגברים, ראשי המשפחות שאבותיהם נפטרו, היו חופשיים מלתת נזם, או שהגברים הללו לא נשאו נזמים באוזן. כיוון שבנים נכללו, וכל איש הוא גם בנו של איש, ולא סביר שכאשר אב של איש נפטר, הבן הוציא את נזם הזהב מאוזנו, סביר שהפסוק כלל גם את כל הגברים.
אהרון הגביל את הזהב מהנזמים בלבד. אהרון לא רצה שבני ישראל יביאו את כלי הזהב שהנשים שאלו משכניהם ומגרי ביתם המצרים אשר לא יצאו ממצרים (שמות ג כב). שימוש ברכוש המצרים היה מבטל את היכולת להחזיר וכך ההשאלה היתה הופכת לגנבה.
אהרון הגביל לזהב בלבד, לכן עניים, שלא היה להם נזמי זהב, לא תרמו לעגל הזהב ולא חטאו בעשית העגל.
קישורים
פסוק זה באתרים אחרים: הכתר • על התורה • Sefaria • תא שמע • אתנ"כתא • סנונית • שיתופתא
דפים בקטגוריה "שמות לב ב"
קטגוריה זו מכילה את 6 הדפים המוצגים להלן, ומכילה בסך־הכול 6 דפים.