קטגוריה:בראשית כב ד
נוסח המקרא
ביום השלישי וישא אברהם את עיניו וירא את המקום מרחק
בַּיּוֹם הַשְּׁלִישִׁי וַיִּשָּׂא אַבְרָהָם אֶת עֵינָיו וַיַּרְא אֶת הַמָּקוֹם מֵרָחֹק.
בַּיּ֣וֹם הַשְּׁלִישִׁ֗י וַיִּשָּׂ֨א אַבְרָהָ֧ם אֶת־עֵינָ֛יו וַיַּ֥רְא אֶת־הַמָּק֖וֹם מֵרָחֹֽק׃
בַּ/יּ֣וֹם הַ/שְּׁלִישִׁ֗י וַ/יִּשָּׂ֨א אַבְרָהָ֧ם אֶת־עֵינָ֛י/ו וַ/יַּ֥רְא אֶת־הַ/מָּק֖וֹם מֵ/רָחֹֽק׃
תרשים של הפסוק מנותח תחבירית על-פי הטעמים
פרשנות
- פרשנות מסורתית:
תרגום
אונקלוס (תאג'): | בְּיוֹמָא תְּלִיתָאָה וּזְקַף אַבְרָהָם יָת עֵינוֹהִי וַחֲזָא יָת אַתְרָא מֵרַחִיק׃ |
ירושלמי (יונתן): | בְּיוֹמָא תְּלִיתָאָה וּזְקַף אַבְרָהָם יַת עֵינוֹי וַחֲמָא עֲנַן אֲיַקְרָא קָטַר עַל טַוְורָא וְאִשְׁתְּמוֹדָעֵיהּ מִן רָחִיק: |
רש"י
"וירא את המקום" - ראה ענן קשור על ההר
רש"י מנוקד ומעוצב
• לפירוש "רש"י מנוקד ומעוצב" על כל הפרק •
וַיַּרְא אֶת הַמָּקוֹם – רָאָה עָנָן קָשׁוּר עַל הָהָר (בראשית רבה נו,א).
אבן עזרא
• לפירוש "אבן עזרא" על כל הפרק •
רמב"ן
רבינו בחיי בן אשר
• לפירוש "רבינו בחיי בן אשר" על כל הפרק •
ספורנו
• לפירוש "ספורנו" על כל הפרק •
כלי יקר
• לפירוש "כלי יקר" על כל הפרק •
ילקוט שמעוני
• לפירוש "ילקוט שמעוני" על כל הפרק •
ביום השלישי וישא אברהם את עיניו וירא את המקום מרחוק. כתיב: "יחיינו מיומים ביום השלישי יקימנו ונחיה לפניו", ביום השלישי של שבטים, שנאמר: "ויאמר אליהם יוסף ביום השלישי". ביום השלישי של מתן תורה, שנאמר: "ויהי ביום השלישי בהיות הבוקר". ביום השלישי של מרגלים, שנאמר: "ונחבתם שמה שלשת ימים". ביום השלישי של יונה, שנאמר: "ויהי יונה במעי הדג שלשה ימים". ביום השלישי של עולי גולה, שנאמר: "ונחנה שם ימים שלשה". ביום השלישי של תחית המתים, שנאמר: "יחיינו מיומים". ביום השלישי של אסתר, שנאמר: "ביום השלישי ותלבש אסתר מלכות". באיזה זכות? רבנן אמרי: בזכות ביום השלישי של מתן תורה. ור' לוי אמר: בזכות יום שלישי של אברהם, ביום השלישי וישא אברהם את עיניו וירא את המקום. מה ראה? [ראה] ענן קשור בהר. אמר: דומה לי שאותו המקום שאמר לי הקב"ה להקריב את בני שם. אמר ליצחק: רואה אתה מה שאני רואה? אמר לו: הן. אמר לשני נעריו: רואים אתם מה שאני רואה? אמרו לו: לאו. אמר: הואיל והחמור אינו רואה ואתם אינכם רואים, "שבו פה עם החמור". רבנן מייתי לה מן הכא: "ששת ימים תעבוד ועשית כל מלאכתך וגו' עבדך ואמתך ושורך וחמורך":
אמרו: אותו היום שהעלה אבינו אברהם את יצחק בנו על גבי המזבח, תיקן הקב"ה שני כבשים, א' בשחרית וא' בין הערבים, שנאמר: "את הכבש האחד" וגו'. וכל כך למה? שבשעה שישראל מקריבין תמידין על המזבח וקוראין את המקרא הזה: "צפונה לפני ה'", זוכר עקדת יצחק בן אברהם. מעיד אני עלי שמים וארץ, בין גוי בין ישראל בין איש בין אשה בין עבד בין שפחה קורא את המקרא הזה: "צפונה לפני ה'", הקב"ה זוכר עקדת יצחק בן אברהם. דבר אחר: "צפונה לפני ה'", זה מעשה אברהם יצחק ויעקב, שהם צפונים לפניו, שנאמר: "חדשים גם ישנים דודי צפנתי לך". עמרם וכל הכשרים שהיו במצרים, ישנים, ושל אחריו חדשים. אמר ר' יצחק: מהו מרחוק? עתיד לירחק שכינה מבעליו. יכול לעולם? תלמוד לומר: "זאת מנוחתי עדי עד פה אשב כי אויתיה":
ביום השלישי הגיעו לצופים וראו כבוד השכינה עומד, שנאמר: ביום השלישי וישא אברהם את עיניו וירא, ראה עמוד אש עומד מן הארץ ועד השמים. אמר לו: יצחק, רואה אתה? אמר לו: הן, והבין אברהם שנרצה הנער לעולה:
וכי מאחר שאין דרך מרובה, למה נתעכב ג' ימים? אלא כיון שלא שמעו לשטן, הלך ונעשה לפניהם כנהר גדול שלא יוכלו לעבור. אמר אברהם: אם יורדים הנערים, מתירא אני שמא יטבעו. ירד, עמדו להם המים עד צואריהם. תלה אברהם את עיניו לשמים, אמר: רבון העולמים! נגלית עלי ואמרת לי: אני יחיד ואתה יחיד, הודע שמי בכל העולם והעלה בנך לעולה; ולא הרהרתי אחר דבריך ולא עכבתי מאמריך. ועכשיו באו מים עד נפש; אם טובע יצחק בני, היאך יתיחד שמך? מיד גער הקב"ה בשטן והלך לו:
וירא את המקום מרחוק. מיל, כמא דאת אמר: "אך רחוק יהיה ביניכם" וגו'. אמר לו יצחק: אבא! אסרני בידי וברגלי, שהנפש חצופה היא, שלא תראה המאכלת ואפסל מן הקרבן; בבקשה ממך שלא תעשה בי מום.בעל הטורים
• לפירוש "בעל הטורים" על כל הפרק •
רבי עובדיה מברטנורא
• לפירוש "רבי עובדיה מברטנורא" על כל הפרק •
- פרשנות מודרנית:
בהמשך דף זה מופיעים ביאורים ופרשנויות של עורכי ויקיטקסט, שאינם בהכרח מייצגים את הפרשנות המסורתית.
ביאורים מסורתיים לטקסט ניתן למצוא בקטגוריה:בראשית כב ד.
בַּיּוֹם הַשְּׁלִישִׁי וַיִּשָּׂא אַבְרָהָם אֶת עֵינָיו
בַּיּוֹם הַשְּׁלִישִׁי
היום השלישי הוא יום מיוחד - פעמים כי טוב.
ביום השלישי נקוו המים ונראתה היבשה, ועל היבשה צמחו העשבים והעצים. זה היה יום טוב לחיים על הארץ, וכך עכשו אלוהים הוביל את אברהם ליום השלישי להביאו להר וליצור את בסיס עם ישראל לחיים טובים.
המסע למוריה
אברהם בא מבאר שבע, שכן זה המקום שבו התגורר, ככתוב: "ויַָּגָר אַבְרָהָם בְּאֶרֶץ פְּלִשְׁתִּים יָמִים רַבִּים" (ביאור:בראשית כא לד). לכן בהמשך אברהם חוזר לבאר-שבע, ככתוב: "ויַָּקֻמו וּיֵַּלְכו יַּחְדָּו אֶל בְּאֵר שָׁבַע. ויֵַּשֶׁב אַבְרָהָם בִּבְאֵר שָׁבַע" (ביאור:בראשית כב יט).
המרחק מבאר שבע לירושלים הוא כ-100 קילומטר, למרות שאנו בעצם לא יודעים איפה בדיוק התגורר אברהם באזור באר שבע והיכן שוכן הר המוריה.
לא נאמר באיזו שעה ראה אברהם את ההר ביום השלישי למסעם, ולכן ניתן להניח שהם הלכו מספר מועט של שעות ביום השלישי, ואז אברהם ויצחק המשיכו להר.
לפי הכתוב, הר מוריה נמצא במרחק הליכה של יומיים-שלושה בלוויית חמור מבאר שבע. לא נראה שאברהם הזדרז בדרכו להר כדי להעלות את יצחק לעולה.
- אברהם לא לקח גמלים כדי לגמוא את המרחק בזמן קצר יותר.
- אברהם לקח חמור, מה שמעלה את הסברה שהנערים ויצחק חשבו שהוא עומד להקריב את החמור. בברית בין הבתרים אלוהים מציין: "קְחָה לִי עֶגְלָה מְשֻׁלֶּשֶׁת וְעֵז מְשֻׁלֶּשֶׁת וְאַיִל מְשֻׁלָּשׁ וְתֹר וְגוֹזָל" (ביאור:בראשית טו ט). נח ידע מה המשמעות של "בְּהֵמָה הַטְּהוֹרָה" (בראשית ז ב), אולם לא ידוע אם חמור היה פסול לקורבן [1]. לכן, רק אחרי שאברהם עזב את החמור עם הנערים והמשיך עם יצחק לבד, יצחק שאל "אַיֵּה הַשֶּׂה לְעֹלָה" (ביאור:בראשית כב ז).
- אברהם ישן שני לילות מחוץ לביתו בדרך הלוך וכנראה שגם בדרך חזור. אברהם לא לקח אוכל, לכן כנראה הם ישנו ביישובים שבדרך.
- לאורך כל הדרך יצחק ראה שאברהם לא רוכש שה לקורבן עולה, אך מכיוון שהוא לא ידע מהי תוכניתו של אברהם, הוא לא דאג מכך עד הרגע שבו הם נפרדו מהנערים והחמור.
רש"י מסביר שאלוהים נתן לאברהם זמן לחשוב ולהחליט.
גם היום, יש מקרים שבהם לפני שהסכם נכנס לתוקף יש תקופת אַרְכָּה (grace period) של שלושה ימים המאפשרת לצדדים לשנות את דעתם ולבטל את ההסכם.
אברהם לבטח לא האמין או חשב שיצחק הולך למות, הרי אלוהים הבטיח לו שברכת אלוהים תתקיים בבנה של שרה.
למה בתחילת המסע אלוהים אמר: לך "עַל אַחַד הֶהָרִים אֲשֶׁר אֹמַר אֵלֶיךָ"?
אלוהים הכין את הנס, כדברי אברהם: "אֱלֹהִים יִרְאֶה לּוֹ הַשֶּׂה לְעֹלָה, בְּנִי" (ביאור:בראשית כב ח).
- אלוהים היה צריך להביא חיה טהורה: איל.
- החיה צריכה להיות בריאה ושלמה.
- החיה תוגש לאברהם מבלי שיצטרך לצוד או לרדוף אחריה.
- קשה היה לארגן שאברהם יתקל באיל כזה בנגב החשוף.
זו הסיבה שאלוהים נאלץ לשלוח את אברהם להר בלתי-מיושב היכן שיש אילי בר חופשיים, עצים וסבכים. ושם, אלוהים הכין מראש "אַיִל אַחַר, נֶאֱחַז בַּסְּבַךְ בְּקַרְנָיו" (ביאור:בראשית כב יג), ולשם אדוני הוביל את אברהם. הסיפור דומה לסיפור הגר במדבר, כאשר הגר טעתה, והגיעה בדיוק למקום של באר מוסתרת, והיא ראתה את הבאר רק כאשר המלאך פקח את עיניה.
וַיַּרְא אֶת הַמָּקוֹם
המילה "וַיַּרְא" מופיעה בניקוד, אולם הניקוד נוסף שנים רבות אחר כך והוא מהווה פרוש מצמצם שאינו מחייב.
ללא ניקוד לא ברור אם מדובר:
- "וַיַּרְא" - אברהם ראה את המקום.
- "וירא" - אברהם פחד מהמקום.
סביר ששני הפרושים נכונים ביחד. אברהם ראה את המקום, ירא מהמקום הנורא, נבהל שהוא כבר חייב ללכת ולבצע את העקדה, ופחד מאלוהים שפקד עליו להעלות את יצחק עליו. אברהם הבין שהוא נפרד מיצחק.
קישורים
פסוק זה באתרים אחרים: הכתר • על התורה • Sefaria • תא שמע • אתנ"כתא • סנונית • שיתופתא
- ^ הן אברהם הלך להעלות אדם לקורבן.
דפים בקטגוריה "בראשית כב ד"
קטגוריה זו מכילה את 11 הדפים המוצגים להלן, ומכילה בסך־הכול 11 דפים.