קטגוריה:יהושע א יג
נוסח המקרא
זכור את הדבר אשר צוה אתכם משה עבד יהוה לאמר יהוה אלהיכם מניח לכם ונתן לכם את הארץ הזאת
זָכוֹר אֶת הַדָּבָר אֲשֶׁר צִוָּה אֶתְכֶם מֹשֶׁה עֶבֶד יְהוָה לֵאמֹר יְהוָה אֱלֹהֵיכֶם מֵנִיחַ לָכֶם וְנָתַן לָכֶם אֶת הָאָרֶץ הַזֹּאת.
זָכוֹר֙ אֶת־הַדָּבָ֔ר אֲשֶׁ֨ר צִוָּ֥ה אֶתְכֶ֛ם מֹשֶׁ֥ה עֶבֶד־יְהֹוָ֖ה לֵאמֹ֑ר יְהֹוָ֤ה אֱלֹֽהֵיכֶם֙ מֵנִ֣יחַ לָכֶ֔ם וְנָתַ֥ן לָכֶ֖ם אֶת־הָאָ֥רֶץ הַזֹּֽאת׃
זָכוֹר֙ אֶת־הַ/דָּבָ֔ר אֲשֶׁ֨ר צִוָּ֥ה אֶתְ/כֶ֛ם מֹשֶׁ֥ה עֶֽבֶד־יְהוָ֖ה לֵ/אמֹ֑ר יְהוָ֤ה אֱלֹהֵי/כֶם֙ מֵנִ֣יחַ לָ/כֶ֔ם וְ/נָתַ֥ן לָ/כֶ֖ם אֶת־הָ/אָ֥רֶץ הַ/זֹּֽאת׃
תרשים של הפסוק מנותח תחבירית על-פי הטעמים
פרשנות
- פרשנות מסורתית:
תרגום יונתן
מצודות
• לפירוש "מצודות" על כל הפרק •
מצודת דוד
"מניח" - נותן לכם מקום מנוחה בתת לכם הארץ הזאת שבעבר הזה
"זכור" - עליכם לזכורמלבי"ם
• לפירוש "מלבי"ם" על כל הפרק •
השאלות
(יג – טו) הלא מרע"ה לא התנה עמהם (בפר' מטות) רק שיעברו חלוצים עד אחר הכיבוש, ולמה הוסיף יהושע שיתאחרו עד אחר ירושה וישיבה? ולמה כפל ה' מניח לכם ונתן לכם את הארץ? ומדוע אמר שנית אשר נתן לכם משה בעבר הירדן, שהם דבר מותר, ולפי כללי הלשון היל"ל ושבתם לארץ ירושתכם אשר נתן לכם משה וירשתם (כמו שביארתי כלל זה בפי' הספרא ויקרא א' בפסוק אשר פתח אהל מועד:
(יג) "זכור את הדבר". כיון על מ"ש (דברים ג, יח - כ) ואצו אתכם בעת ההיא לאמר ה' אלהיכם נתן לכם את הארץ לרשתה חלוצים תעברו כו' רק נשיכם וטפכם וכו' עד אשר יניח ה' לאחיכם ככם וכו'. ר"ל כי בתנאי שהתנה עמהם (במדבר לב) אמר ונכבשה הארץ לפני ה' ואחר תשובו (פכ"ב וכן שם פכ"ט), שלא חייבם להתעכב רק עד אחר הכיבוש, אבל במשנה תורה זכר שציום שיתעכבו שמה עד חלוקת הארץ, הגם שע"ז לא התנה עמהם אז, אמר שמן היושר יעשו זאת, וגם יש עוד טעם בזה במ"ש בפי' התורה פ' מטות שמשה התנה עמהם אז כמה פעמים שילכו חלוצים לפני ה' וכמ"ש (שם, כא) ועבר לכם כל חלוץ לפני ה' ונכבשה הארץ לפני ה', כי חשב שיהיה הכבוש בדרך נס ואז לא היו צריכים להתעכב רק עד הכבוש, ובפ' דברים ראה כי תהיה המלחמה קרובה לטבע שעז"א ואתם תעברו חמושים לפני אחיכם ולא פרט שיהיה ההעברה לפני ה', לכן הצטרכו להתעכב עד גמר החלוקה שתפסק המלחמה לגמרי. וכן באר יהושע פה, "ה' אלהיכם מניח לכם", ר"ל אחר שאתם יש לכם שתי תועליות, א] המנוחה, כי נשיכם וטפכם יושבים במנוחה ואינם נעים ונדים עוד. ב] "ונתן לכם את הארץ הזאת" אשר בקשתם אותה. ובאר דבריו כי הלא:
- פרשנות מודרנית:
בהמשך דף זה מופיעים ביאורים ופרשנויות של עורכי ויקיטקסט, שאינם בהכרח מייצגים את הפרשנות המסורתית.
ביאורים מסורתיים לטקסט ניתן למצוא בקטגוריה:יהושע א יג.
זָכוֹר אֶת הַדָּבָר אֲשֶׁר צִוָּה אֶתְכֶם מֹשֶׁה
זָכוֹר
יהושע הזמין והזכיר "לָראוּבֵנִי, וְלַגָּדִי, וְלַחֲצִי, שֵׁבֶט הַמְנַשֶּׁה" (ביאור:יהושע א יב) שהם נשבעו למשה בנוכחות "אֶלְעָזָר הַכֹּהֵן, וְאֵת יְהוֹשֻׁעַ בִּן-נוּן, וְאֶת רָאשֵׁי אֲבוֹת הַמַּטּוֹת לִבְנֵי יִשְׂרָאֵל" (במדבר לב כח), שהם "יַעַבְרוּ כָּל חֲלוּץ צָבָא לִפְנֵי יְהוָה לַמִּלְחָמָה" (במדבר לב כז).
יְהוָה אֱלֹהֵיכֶם מֵנִיחַ לָכֶם
"מֵנִיחַ" - נתן מנוחה רגיעה, עזב, הרפה, נכנע, הסכים, וויתר.
בזמנו, ראובן, גד וחצי מנשה בקשו להשאר בעבר הירדן המזרחי כי האזור התאים למקנה, ולהם היה הרבה מקנה (במדבר לב א). משה נדהם מבקשתם להמנע מלבוא לארץ המובטחת, וראה בזה פחד וחוסר אמון באלוהים ובהבטחתו. הוא הזכיר להם שאלוהים העניש את בני ישראל בארבעים שנות נדודים במדבר עד שכל היוצאים ממצרים ימותו, כי הם חששו להכנס לארץ, אחרי שהמרגלים הוציאו את דיבת הארץ רעה (במדבר יג לב). משה חשש שעכשו אלוהים יעניש את ראובן, גד וחצי מנשה, או יעניש את כל עם ישראל בגללם, ככתוב: "וְהִנֵּה קַמְתֶּם תַּחַת אֲבֹתֵיכֶם, תַּרְבּוּת אֲנָשִׁים חַטָּאִים: לִסְפּוֹת עוֹד עַל חֲרוֹן אַף יְהוָה אֶל יִשְׂרָאֵל ... וְשִׁחַתֶּם לְכָל הָעָם הַזֶּה" (במדבר לב טו).
אולם ראובן, גד וחצי מנשה הבטיחו שהם לא מפחדים, ולכן הם ישלחו אנשי צבא חלוצים לפני המחנה ויעזרו בכיבוש הארץ מעל ומעבר לנדרש מכל שבט אחר, ומשה חשב שיש מעלות לכיבוש הארץ כאשר הם יהיו החלוצים ולא ידאגו לרכושם ומשפחתם, והוא הסכים לבקשתם. אלוהים לא התערב ולא הזהיר את משה, וכך משה הסיק שאלוהים מסכים להצעה הזאת, ואז משה וויתר, הסכים, 'הניח' להם לעשות כדבריהם.
שימוש במילה "מֵנִיחַ", במשפט "יְהוָה אֱלֹהֵיכֶם מֵנִיחַ לָכֶם", מרכז את כל הסיפור ההוא, ומזהיר אותם שהם נשבעו בשם אלוהים, ורק בתנאים ההם, אלוהים הניח והרשה להם להשאר בעבר הירדן המזרחית.
סביר שאלוהים ידע שהרעיון הזה לא יהיה לטובת שבט ראובן וגד, והם יכחדו במהרה ושמם יעלם משבטי ישראל, אולם ההצעה שהם יעברו כחלוצים לפני העם, ויתנו אנשי חיל אמיצים היתה חשובה להצלחת המאמץ המלחמתי. בנוסף, בזכות זה יהיו פחות סכסוכים בין רועי הצאן ואנשי האדמה שיתנחלו בארץ המובטחת. כל זה ביחד שכנע את אלוהים ל'הניח' להם לעשות כדבריהם.
ניתן לראות שאלוהים הרשה לשבטי ישראל חופש פעולה לעשות כטוב בעיניהם, וזה עזר להצלחת המבצע הראשי של אלוהים, אבל גרם להכחדתם. כך גם אפרים ומנשה לקחו את החלק הצפוני של הארץ, שהיה טוב יותר למחיה, וזה גרם שהם יכבשו ויוגלו ראשונים על ידי אשור, ויאבדו. אבדנם לימד את ממלכת יהודה (וכל השבטים שהצטרפו אליהם) את הצפוי להם אם הם לא יקשיבו לנביאים. וכאשר הבבלים הגלו אותם, הידע שהם רכשו אודות ממלכת ישראל, עזר להם ללמוד לקח, וזה שימר אותם והציל אותם מכליה.
קישורים
פסוק זה באתרים אחרים: הכתר • על התורה • Sefaria • תא שמע • אתנ"כתא • סנונית • שיתופתא
דפים בקטגוריה "יהושע א יג"
קטגוריה זו מכילה את 3 הדפים המוצגים להלן, ומכילה בסך־הכול 3 דפים.