קטגוריה:ישעיהו יא ד
נוסח המקרא
ושפט בצדק דלים והוכיח במישור לענוי ארץ והכה ארץ בשבט פיו וברוח שפתיו ימית רשע
וְשָׁפַט בְּצֶדֶק דַּלִּים וְהוֹכִיחַ בְּמִישׁוֹר לְעַנְוֵי אָרֶץ וְהִכָּה אֶרֶץ בְּשֵׁבֶט פִּיו וּבְרוּחַ שְׂפָתָיו יָמִית רָשָׁע.
וְשָׁפַ֤ט בְּצֶ֙דֶק֙ דַּלִּ֔ים וְהוֹכִ֥יחַ בְּמִישׁ֖וֹר לְעַנְוֵי־אָ֑רֶץ וְהִֽכָּה־אֶ֙רֶץ֙ בְּשֵׁ֣בֶט פִּ֔יו וּבְר֥וּחַ שְׂפָתָ֖יו יָמִ֥ית רָשָֽׁע׃
וְ/שָׁפַ֤ט בְּ/צֶ֙דֶק֙ דַּלִּ֔ים וְ/הוֹכִ֥יחַ בְּ/מִישׁ֖וֹר לְ/עַנְוֵי־אָ֑רֶץ וְ/הִֽכָּה־אֶ֙רֶץ֙ בְּ/שֵׁ֣בֶט פִּ֔י/ו וּ/בְ/ר֥וּחַ שְׂפָתָ֖י/ו יָמִ֥ית רָשָֽׁע׃
תרשים של הפסוק מנותח תחבירית על-פי הטעמים
פרשנות
- פרשנות מסורתית:
תרגום יונתן
רש"י
"והכה ארץ בשבט פיו" - כתרגומו וימחי חייבי ארעא
"וברוח שפתיו" - ובממלל שיפוותיהמצודות
• לפירוש "מצודות" על כל הפרק •
מצודת ציון
"והוכיח" - מלשון תוכחה ומוסר
"במישור" - מלשון יושר
"לענוי" - הלמ"ד הוא במקום בעבור כמו פתח פיך לאלם (משלי לא)
"וברוח" - הוא הדבור הבא בהסחת רוח הפה
מצודת דוד
"וברוח וגו'" - כפל הדבר במ"ש
"והכה ארץ" - רשעי הארץ יכה בקללת פיו והרי הוא כשבט המכה
"ושפט בצדק דלים" - יקח משפט הדלים בצדק מן העשירים ולא יהדר פני הגדולים ואת החזקים יוכיח במישור כפי הראוי בעבור ענוי הארץ שלא יגזלום עוד מעתהמלבי"ם
• לפירוש "מלבי"ם" על כל הפרק •
"ולא למשמע אזניו יוכיח", רק "והוכיח במישור לענוי ארץ", היושר עצמו הוא יהיה בידו פלס בו יוכיח במוסרו לענוים שיקבלו מוסר, ולא יטה מן הישר ימין ושמאל.
"והכה", מצייר כי אם ימצא ארץ ומדינה שלא תקבל דבריו יכה אותה כולה בשבט פיו וקללתו, ולא יצטרך שבט ורצועה כי פיו יהיה השבט בו יכה ארצות ומדינות, ואת "הרשע" הפרטי שימרה נגדו, לו לא יצטרך לקללו כלל רק ברוח היוצא רק משפתיו החיצונים ימיתנו, פיו כולל כל הפה, ושפה הוא השפה החיצונית, ודרך המדבר בפיו שאחר שיפסק לדבר יצא עוד רוח קל מן השפה, עפ"ז מצייר כי אחר שיכה ארץ בדברי פיו, ברוח הקל שישאר עוד בשפה שלו אחרי הדיבור ימית רשע יחידי, ולא יצטרך לדבר למענו כלל:
ביאור המילות
- פרשנות מודרנית:
קישורים
פסוק זה באתרים אחרים: הכתר • על התורה • Sefaria • תא שמע • אתנ"כתא • סנונית • שיתופתא
דפים בקטגוריה "ישעיהו יא ד"
קטגוריה זו מכילה את 9 הדפים המוצגים להלן, ומכילה בסך־הכול 9 דפים.