משנה עירובין ח רמבם
נוסח הרמב"ם
עריכה(א) כיצד משתתפין בתחומין?
- מניח את החבית, ואומר:
- "הרי זו לכל בני עירי,
- לכל מי שילך לבית האבל, או לבית המשתה".
- "הרי זו לכל בני עירי,
- כל מי שקיבל עליו -
- מבעוד יום - מותר.
- משחשיכה - אסור,
- שאין מערבין - משתחשך.
(ב) כמה הוא שעורו?
- כמזון שתי סעודות - לכל אחד ואחד.
- מזונו לחול - אבל לא לשבת,
- דברי רבי מאיר.
- רבי יהודה אומר:
- לשבת - אבל לא לחול.
- אלו ואלו - מתכוונין להקל.
- רבי יוחנן בן ברוקה אומר:
- מכיכר בפונדיון, ומארבע סאין בסלע.
- רבי שמעון אומר:
- משתי ידות לכיכר, ומשלש לקב.
- חציה - לבית המנוגע,
- וחצי חציה - לפסול את הגוויה.
(ג) אנשי חצר, ששכחו ולא עירבו -
- כל שגבוה עשרה טפחים - למרפסת.
- פחות מכן - לחצר.
- חולית הבור והסלע -
- שהן גבוהין עשרה טפחים - למרפסת.
- פחות מכן - לחצר.
- במה דברים אמורים? - בסמוכה.
- אבל במופלגת -
- אפילו היא גבוהה עשרה טפחים - לחצר.
- איזו היא סמוכה?
- כל שאינה רחוקה - ארבעה טפחים.
(ד) הנותן את עירובו -
- בבית שער, אכסדרה, ומרפסת - אינו עירוב,
- והדר שם - אינו אוסר עליו.
- בבית התבן, בבית הבקר,
- בבית העצים, בבית האוצרות - הרי זה עירוב,
- והדר שם - אוסר עליו.
- רבי יהודה אומר:
- אם יש תפוסת יד של בעל הבית - אינו אוסר עליו.
(ה) המניח את ביתו, והלך לשבות בעיר אחרת -
- אחד נוכרי, ואחד ישראל - הרי זה אוסר,
- דברי רבי מאיר.
- רבי יהודה אומר: אינו אוסר.
- רבי יוסי אומר:
- נוכרי - אוסר,
- ישראל - אינו אוסר,
- שאין דרך ישראל - לבוא בשבת.
- רבי שמעון אומר:
- אפילו הניח את ביתו,
- והלך לשבות אצל בתו - באותה העיר,
- אינו אוסר - שכבר הסיע מלבו.
(ו) בור, שבין שתי חצרות -
- אין ממלאין ממנו - בשבת,
- אלא אם כן, עשו לו מחיצה גבוהה - עשרה טפחים,
- בין מלמטן, בין מתוך אוגנו.
- אמר רבן שמעון בן גמליאל:
- בית שמאי אומרין: מלמטן.
- ובית הלל אומרין: מלמעלן.
- אמר רבי יהודה:
- לא תהא מחיצה, גבוהה מן הכותל - שביניהן.
- אלא אם כן, עשו לו מחיצה גבוהה - עשרה טפחים,
(ז) אמת המים, שהיא עוברת בחצר -
- אין ממלאין ממנה - בשבת,
- אלא אם כן, עשו לה מחיצה גבוהה - עשרה טפחים,
- בכניסה, וביציאה.
- אמר רבי יהודה:
- מעשה, באמה של אבל,
- שהיו ממלאין ממנה - בשבת, על פי זקנים.
- אמרו לו:
- מפני שלא היה בה - כשעור.
- אלא אם כן, עשו לה מחיצה גבוהה - עשרה טפחים,
(ח) כצוצרה, שהיא למעלה מן הים -
- אין ממלאין ממנה - בשבת,
- אלא אם כן, עשו לה מחיצה גבוהה - עשרה טפחים,
- בין מלמעלן, בין מלמטן.
- וכן שתי כצוצריות - זו למעלה מזו.
- עשו לעליונה, ולא עשו לתחתונה -
- שתיהן אסורות - עד שיערבו.
- אלא אם כן, עשו לה מחיצה גבוהה - עשרה טפחים,
(ט) חצר, שהיא פחותה מארבע אמות -
- אין שופכין לתוכה מים - בשבת,
- אלא אם כן, עשו לה עוקה - מחזקת סאתים, מן הנקב ולמטן,
- בין מבפנים, בין מבחוץ.
- אלא שמבחוץ - צריך לקמור.
- ומבפנים - אינו צריך לקמור.
- בין מבפנים, בין מבחוץ.
- אלא אם כן, עשו לה עוקה - מחזקת סאתים, מן הנקב ולמטן,
(י) רבי אליעזר בן יעקב אומר:
- ביב, שהוא קמור ארבע אמות, ברשות הרבים -
- שופכין לתוכו מים - בשבת.
- וחכמים אומרים:
- אפילו גג או חצר, מאה אמה -
- לא ישפוך - על פי הביב.
- אבל שופך הוא לגג, והן יורדין - לביב.
- לא ישפוך - על פי הביב.
- אפילו גג או חצר, מאה אמה -
- החצר, והאכסדרה - מצטרפין לארבע אמות.
(יא) וכן שתי דייטות, זו כנגד זו,
- מקצתן עשו עוקה, ומקצתן לא עשו -
- את שעשו עוקה - מותרין.
- ואת שלא עשו עוקה - אסורין.
הדף הראשי של משנה ערובין ח